Režie:
Wim WendersKamera:
Henri AlekanHudba:
Jürgen KnieperHrají:
Bruno Ganz, Solveig Dommartin, Otto Sander, Curt Bois, Peter Falk, Hans-Martin Stier, Laurent Petitgand, Paul Busch, Didier Flamand, Jürgen Heinrich (více)Obsahy(1)
Jeden z najpôsobivejších filmov svetovej kinematografie 80-tych rokov. Režisér Wim Wenders zasadil dej tohto svojho najznámejšieho a najúspešnejšieho diela do vtedy ešte múrom rozdeleného Berlína. Mesta, ktorého oddelené časti spájalo pod zemou metro a nad ňou nebo. Osou jeho originálnej filmovej eseje je príbeh dvoch novodobých anjelov, z ktorých Damiel sa vzdá večnosti kvôli cirkusovej trapézistke Marion a stáva sa človekom. Wendersovi a Handkeho anjeli však nezodpovedajú celkom zaužívaným predstavám - i preto ich obľúbeným miestom nie je kostol, ale berlínska knižnica, kde sa koncentrujú ľudstvom vytvorené duchovné hodnoty. O šesť rokov neskôr sa Wenders k filmu vrátil vo voľnom pokračovaní Tak ďaleko, tak blízko! a v USA vznikol až príliš hollywoodsky remake Mesto anjelov z Nicolasom Cageom. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (338)
100 % - Na tohle se člověk dívá jen se zatajeným dechem. Krásná filmová meditace o "metafyzičnu", ovšem jenom pro toho, kdo je na tuhle vlnu naladěný. Ostatní se musejí nudit, no né každého tohle šálek kávy jest... ()
Úžasné filozofické dielo ktoré zachytáva krásu života ktorý má aj svoju cenu.. A to smrteľnosť. Nič viac k tomu netreba dodať. ()
Tohle mě teda nějak úplně minulo. Nevím, kde se stala chyba, ale dlouhé monology mě nebavily a zlom ve druhé půlce sice přinesl trochu oživení, ale nějak zvlášť to se mnou taky nehnulo. Nehledě na to, že po monolozích z první půlky jsem se nebavil ani u dialogů z půlky druhé. Faktem teda je, že filosofie nikdy nebyla moje hobby a o cirkusech si myslím své a není to nic pěkného. Docela povedené byly výstupy Petera Falka a výborně hrál Bruno Ganz, ale jinak ve mně z tohoto snímku nezůstalo nic kromě zamyšlení, jestli nás skutečně obklopují „andělé“, což jsem po zralé úvaze vyhodnotil negativně. Upřímně nevím, jestli někdy najdu odvahu a dost psychických sil na opakování. ()
Pozerať v tomto prípade znamená pozorne načúvať poézii, ktorej chýba pevná väzba a stránky poletujúc vo vetre nám občas odhalia svoj obsah ale nie podstatu. A tak vám nezostáva nič iné ako vnímať statickú atmosféru Berlína a snažiť sa pospájať aspoň niektoré body na ceste stáleho prúdu zjazveného povedomia Berlínskeho monológu. Tak či tak toho bolo na prvý krát príliš veľa ,možno next time. 3,5* ()
Tak na tenhle film jsem se hodně těšil, aureola je velká. A byl jsem poněkud zklamán. Filozofických promluv je až příliš a vstřebat je napoprvé je hodně těžký. A v kontrastu s hloubkou filmu mi přijde závěr až příliš plochý a dost laciný... Je to tak na 7/10, ovšem nevylučuji přehodnocení k lepšímu po dalším shlédnutí - možná jsem jen (mo)mentálně nebyl na té úplně správné vlně :-) Ovšem abych jen nekritizoval, prvek Columba a Nick Cave jsou velmi dobrý. ()
Nebe nad Berlínem jsem si pustila za účelem rozšíření obzorů. V tomhle ohledu film svůj cíl splnil. Ovšem že by mi promluvil do duše nebo ve mně vyvolal zasněný pocit, to říct nemůžu. Navzdory snaze režiséra nahlédnout do myslí a srdcí obyčejných smrtelníků a stvořit intimní dílo, které vás vnitřně rozechvěje, se mu to podle mě nepodařilo. Místo toho se děj utápí v nekonečném řetězci vnitřních monologů, které by v knize určitě nadchly, na plátně ale působí neúnosně monotónně. Ať jsem se snažila sebevíc, pohnutí nikde a osudy postav mi byly zcela ukradené. Jestli mě něco nadchnlo, tak určitě ne dokolečka opakovaná filozofická věta "když bylo dítě dítětem", ale fantastický výkon Bruna Ganze a Petera "Colomba" Falka, protože tihle pánové mají neskutečné charisma, ať už zrovna hrají anděla, nebo sebe sama. Myšlenka fantastická, některé momenty nezapomenutelné, ale celkově mi to nějak nesedlo. Možná na to prostě nemám náturu... ()
ocenenia : MFF Cannes 1987 - Najlepšia réžia (Wim Wenders) ()
Dať mi do výzvy poetickú dvojhodinovku, je ako poslať ma do kúta kľačať na hrach. Ale vôbec vám to nebolo až také zlé, ako som sa obávala. Veľmi zjednodušene, cca 127 minút sledujeme vlezlého anjela, ktorému sa zapaľujú lýtka. Inak, samozrejme, každý usilovný intelektuál si tam nejakú tú interpretáciu nájde. ()
Chce to být v tom správném rozpoložení a mít rád Berlín. Výborná kamera a nápad. Hlavní roli tu hraje atmosféra Západního Berlína, hlavně pustiny bývalého Potsdamerského náměstí. Bruno Ganz by zřejmě dokázal s charismatem zahrát i židli. ()
Wow, to bych nečekal, že Wenders natočil film, který by mě skoro vůbec nenudil. Nebe nad Berlínem mě překvapivě dost uchvátilo. Může za to snad všechno - provedení, atmosféra, obrazy, soundtrack, herci... Všechno na výbornou. Ono kdybych o tom vyprávěl, nikdy nevystihnu přesně, jako atmosféru to má... Silně poetickou a snovou, která naprosto uchvátí, nepustí a nenudí. Jste zvědaví, jak se bude příběh vyvíjet, i když se tam toho tolik neděje. Pravda, posledních asi 15 minut se to pak už táhne jako štrúdl, ale na 5* je to i tak, tak poetický film jsem už pěkně dlouho neviděl. No, hlavně se mi ukázalo, že s Wimem Wendersem končit nemám, protože on nakonec fakt umí, i když to ze začátku nevypadalo. 5* ()
ked wenders lietal nad berlinom, to boli casy, ked vedel tocit filmy. nemal sa vratit na zem, nadpozemske, ako napr. v tomto filme, smrtelnik nevytvori. ()
Haha, bezvěrci! Ti jejichž duše nejsou připraveny přijmout tento film nechť se nadosmrti smaží v pekle! MUHAHAHAHA ()
Také jsem ho jako dítě viděl. Znám to jen z vyprávění, matku vyděsilo když jsem se jí tázal, co je to ve dveřích za pána. Téma mě dlouho lákalo, bohužel se to celé nějak mihlo účinkem. Příliš mnoho slov. Z dnešního pohledu bylo smutné koukat na zaplněnou knihovnu. Největší informační vynález dneška udělal z komunikace sterilní záležitost. Možná, že nám naslouchají i u klávesnic, kdo ví. ()
4 * hlavně za Nicka Cavea, jinak by to bylo slabší. ()
Velice originalni dilo, ktere dokonale navozuje atmosferu rozdeleneho Berlina, vse potvrzeno skvelou kamerou a hudebnim doprovodem. Plny pocet nedavam jen za az moc mysteriozni pocin, coz je ale jen muj problem:-)! ()
S Paříž, Texas nejlepší Wendersův film. Jeho skvělá kamera je tady posunuta ještě o příčku výše. ()
Predchodca môjho obľúbeného filmu Mesto anjelov. Áno, anjeli sú skutočne medzi nami a pomáhajú nám. A teraz nemyslím na nadprirodzené duchovné bytosti. Keď ste boli v núdzi, nepodal Vám nikto pomocnú ruku ? Čo sa filmu týka, jeho prevedenie nebolo moc ľahko stráviteľné (trvalo mi 2 dni až som to dopozeral do konca), no som rád tejto možnosti trochu si oprášiť nemčinu. "Dedicated to all the former angels"... ()
Zná vše, ale nemůže to procítit na vlastní kůži, všechny myšlenky mu vstupují do nitra, ale nemůže je sdílet dál, může žít napořád, ale nemůže se ničeho doopravdy dotknout. O něm je toto vyprávění. Ale příběh jako by zde nehrál hlavní roli, naopak je tu prostor pro hluboké úvahy, které se do vás vpíjejí svou poetičností a nostalgií. Snímek možná nevyhoví každé vaší náladě, ale je-li vaše mysl otevřená hloubání, dokáže ve vás probudit ten pocit sdílené samoty, který vyjadřuje. ()
Tenhle komentář vlastně nebude ani komentář. Spíše osobní filmová poznámka, momentální potřeba zachovat tu jedinečnou metafyzickou chvilku, která následovala po shlédnutí tohohle filmu. To proto, abych nezapomněla. Na to, že existují filmy, které dokáží nemožné. Filmy, co dokážou zachytit veškerou krásu i krutost světa. Rozedrat kůži a obnažit lidskou duši. Koloběh života a umírání. Všechny ty pocity, touhy, myšlenky, co námi neustále proplouvají. Barvy, vůně, obrazy, nekonečný proud myšlenek. Pocitová symfonie.. Ale taky ty špinavé a dusivé ulice, neustálé pochyby, osamělé přežívání a rozbořená staveniště v jednom mikrokosmu Berlína... Mám ráda nenásilné poetické filmy, bez zbytečné monumentality. A Nebe nad Berlínem je filmová báseň vybroušená k dokonalosti, která ale zároveň oplývá neuvěřitelnou vřelostí a lidskostí. Protože, i když je to film o „andělech a s andělským Nickem Cavem,“ tak jej stále natočil člověk plný emocí, tužeb a vnitřního neklidu, jako jsme my. ()
Vůbec jsem nebyl naladěný na stejnou vlnu. Tenhle evropský kinematografický milník mě minul o parník. Zasněný a filozofický pohled na Berlín 80tých let, který bohužel nedokážu docenit. Mohu si sice odškrnout ze seznamu, ale vracet se už pravděpodobně nebudu. ()
Reklama