Režie:
Felix van GroeningenKamera:
Ruben ImpensHudba:
Björn ErikssonHrají:
Johan Heldenbergh, Veerle Baetens, Nell Cattrysse, Geert Van Rampelberg, Nils De Caster, Bert Huysentruyt, Robbie Cleiren, Jan Bijvoet, Sofie Sente (více)Obsahy(1)
Snímek THE BROKEN CIRCLE BREAKDOWN vypráví milostný příběh Elise a Didiera. Ona vlastní tetovací salon, on hraje v kapele na bendžo. I přes velké vzájemné rozdíly je to láska na první pohled. On mluví, ona poslouchá. On je oddaný ateista a naivní romantik zároveň. Ona má na krku vytetovaný kříž, přestože stojí oběma nohama pevně na zemi. Po narození dcerky Maybelle je jejich štěstí naplněno. Maybelle bohužel v šesti letech vážně onemocní. Didier a Elise na to reagují velmi odlišně. Maybelle jim však nedává na vybranou. Didier a Elise za ní budou muset bojovat společně. (Cinemax)
(více)Recenze (121)
Pokusil jsem se představit si pocity Didiera a Elise, nedokázal jsem to. Pokusil jsem se vcítit do osobnosti Didiera a zjistil jsem, že nechci. Do Elise jsem se nevciťoval, tu bych chtěl jen chápat a bez falešné skromnosti si dovolím říct, že bych i pochopil. Neschopnost překročit svůj stín svého nabubřelého jáství neučesaného kovboje, kdy mi jedinou a jen MOU vlastní útěchou zůstávají akordy a slova písní sedmibolestných? Ne, tohle odmítám, na bolest totiž neexistuje patent. To už mě život naučil. Intimní náhled někam, kam se nikdy podívat nechci, krutý a vlastně pravdivý, jen nevyvolává kýžené smíření v tónech poslední milostné písně, ale chuť někomu rozbít hubu. Čtyři nasrané, forma jako vystřižená z Dogme95, a to mám rád. ()
Návod: Najděte pár scén s velmi populárním Džordžem dabljů, když zrovna říká něco moc moc ošklivýho, přidejte umírající dítě, a protože takovou lacinou citovku už vám dneska nikdo nezbaští, přidejte ještě aspoň jednu tragickou a naprosto zbytečnou smrt. Pak to hlavně pošlete správným směrem, protože v tuzemáku vám tenhle laciný a hlavně jalový cajdák nikdo neslupne, ale Akademici v Améru jak uslyší, že se tam v prostředí krav pěje country, co se mu říká blue grass, nadšením na všechno zapomenou a minimálně nominace je jistá....__Jinak si totiž neumím vysvětlit, jak tenhle ošklivý film mohl někoho zaujmout. Je sebekritický, když Didier o sobě prohlásí, že je opice. Je nechutný, kdo se má koukat na ty odporný tetovačky, co má všude po těle škaredka Veerle Baetens. Písničkama natahovaná nuda, ve který mě bavil jedině tak Jan Bijvoet, protože jsem ho v neděli v rámci festivalu viděl v hlavní roli Borgmana, a to je zcela jiná káva. Cinema Mundi, 2014. ()
Silně citová vydíračka, ale s výbornými hereckými výkony. ()
Syrové a sentimentální. Je to dobrý film, ale jsou i lepší. Stálé lapsy z lásky do zoufalství. Tradiční bluegrass písně film drží nad vodou. Nechybí megaklišé - pohřeb na kterém prší. Tentokrát úplná průtrž. Manžel se opil už před porodem a jeho těhotná žena pije a kouří v době, kdy se u dítěte vyvíjí nervová soustava, rakovina v rodině a další klišé. Po tom co začnou být partneři flustrovaní smrtí dítěte film ztěžkne, ale objeví se vtipný je proslov hlavního hrdiny na koncertě před věřícími v Alabamě, kteří věří v kreacionismus o tom, že Bůh - diktátor z vlastní vůle stvořil Zemi, a to jen proto, abychom před ním ve velkém počtu padali na kolena. V Bibli se dopouští etnických čistek a vyžaduje dětské oběti. Téma odvahy říct co si myslím. ()
Koho tak obvinit z toho, že štěstí netrvá věčně? V této záležitosti mají naprosto jasno snad jen ateisté, kteří jako první oblaží svým spíláním Boha, v kterého nevěří, a ve svém soukromém procesu ho, mimo jiné, obžalují z požadavku dětské oběti, další si projdou stádiem přízemnějšího sebeobviňování, následujícím po pitvě domnělých pochybení rodiny i společnosti, pod tíhou zármutku je však dovoleno vše, jen do chvíle, kdy je vám odejmuta poslední naděje (či víra), která pomáhá jít dál, pak je i Darwin mrtvej, ať žije Zentiva... V emotivní, přesto nevydírající noční můře všech rodičů lze projít popisem různých fází zoufalství, i tak je v ní víc života než umírání, díky pomíchaným fragmentům štěstí a bolesti, polidštěným postavám a skvěle padnoucímu bluegrassovému průvodci prožíváním smutku i hledáním nového smyslu života... Pro mě úchvatný zážitek. ()
Sebecký film. Zastiera vaše problémy a vnucuje vám svoje. Nabáda urobiť si radšej kérku, ako dieťa, keby ste chceli niečo trvalé. Ovplyvňuje hudobný vkus. Vtetuje sa vám pod kožu a pokropí výhľad kŕdľom čiernych vrán. Keď si dokonale zvyknete na ústredné postavy, premenuje ich. Presvedčí a sklame svojou krutosťou. Vezme ilúzie a prehluší ich akustickým zvukom. ()
Někdo film považuje za vykonstruovanou ždímačku na emoce pro měšťáky, někdo za upřímné a dojemné country love. Smutek je pro mě vyjádřen skrz detaily a sentiment, který rozhodně nepovažuji za prvoplánový. Klasické melodrama o životě, lásce a smrti podané nepodbízivým stylem s letmým humorem, provázeným bluegrassovými melodiemi, je precizně odvyprávěným příběhem jedné tragédie. ()
Kerka kam se podivaš, opět jsem se nebavil, pro mě prostě hodně nezáživný film. Nějak jsem se mu nedostal pod kůži. ()
hodně "těžká" podívaná z Beneluxu, která začne na vcelku příjemné vlně zamilovanosti a bluegrassové muziky (palec hore!), aby se pak postupem času zvrhla v prvotřídní depku, jež se nemilosrdně zaryje pod kůži a jen tak odtamtud nevyleze.. Veerle Baetens je zde navíc hrozně zajímavá a ve finále ani celkově pomalejší tempo celého snímku, na které je třeba si místy zvykat, nemůže zkazit velmi silný filmový zážitek.. jisté 4* ()
Jasně nejhorší film, co jsem letos viděl. Průhledná, demagogická, hysterická, falešná a mizerně odvyprávěná sračka. :-) ()
Je věčná škoda, že Broken Circle Breakdown není videoklip - jako takový by vzhledem ke kvalitě hudebních výstupů shrábnul 5* bez mrknutí oka. Naneštěstí je to film, konkrétně belgicko nizozemská mutace snímků Je to i můj život, Blue Valentine a Síla country. Že si z každého zmíněného snaží vzít to nejlepší je zcela pochopitelné, že v každém z převzatých aspektů funguje místy až trestuhodně průměrně už ne. Kde je chyba? Těžko říct, kvality má tento film nesporné, má to styl, má to hudbu, má to skvělé herce... Oscarová nominace budiž v tomto směru pochopena. Na druhou stranu je délka 111 minut v tomto případě zbytečná - kdekdo mě asi teď začne kamenovat, ale velké množství záběrů bylo podle mě absolutně prázdných či samoúčelných. A proč? Opravdu takováto silná témata potřebují podobné pseudoumělecké berličky? Pochybuji. ()
Mňo, je to jasný, asi se mi začali líbit týpci, co to umí pořádně rozbalit na banjo. Úplně to vidím, slunce zapadá za obzor, ON začne vybrnkávat nějakou tklivou melodii, postupně se k němu přidávaj klucí z kapely s basou, mandolínou, kytarou a houslema. Jo jo, správně, hrajem pravej oldschool bluegrass, tedy žádní bratři Nedvědi nebo podobná folková verbež. Já, děvčica z metropole, která není schopna rozlišit holštýnský skot od toho českého strakatého, se přestěhuji na venkov a spolu s mým kovbojem se stanu honačkou, jupijou. Večer s Buffalo Billem či Jesse Jamesem přepadnem nějakej ten dostavníček (nejen honem živ je člověk), aby bylo na whisky v místním saloonu, pořádně to tam rozjedem, já si trsnu na stole a Bill se odvážně začne navážet do místního šerifa, bude se mu snažit sestřelit kloubouk z hlavy, ale trefí ho do kolene, takže pořádnej malér. Stanou se z nás psanci a budem přepadávat Pony Express, furt dokola, dokud nás nejvyšší policejní orgán nechytne za flígr a nešoupne za katr. Jenže Bill si umí udělat strunný nástroj prakticky ze všeho a naše hlasy tak pěkně ladí, šéfíkovi se nás zželí a pustí nás do nahrávacího studia, kde dáme dohromady parádní singl alá Blue Grass Boys, se kterým vyhrajem hitparádu Country rádia (na špici se udržíme rekordních sto šest týdnů, tedy prakticky celý výkon trestu). ()
Ale ano, dalo se na to koukat. Film mi trochu připomněl Herzův Den pro mou lásku. Tragédie, pak vzájemné výčitky. Nemyslím si, že je to až taková citová vydíračka, film má docela logický děj. Navíc hodně bluegrassu, fanoušci by hodnotili více hvězdami. ()
Můj film letošní artové sezóny. Dostalo mě do kolen zejména to, jak dokonale režisér vystihl křehkost vztahu a jeho hloubku. Víc nevím, co napsat: film se mě osobně dotkl takovým způsobem, jako to před rokem byl snímek Co všechno věděla Maisie. ()
Ani bluegrassové melodie, ani působivý vizuál nedokážou zakrýt, že tento belgický oscarový kandidát je velmi prvoplánovou a vyspekulovanou variací na tisíckrát ohrané téma. Snaha o nelineární vyprávění skrze efektní střihy a skoky v čase jsou jen prázdnou zástěrkou, která se snaží vzbudit alespoň nějakou emoci tam, kde od počátku žádné hlubší a autentické city nejsou. Ve výsledku průměrné drama plné protivných scenáristických kliček, na něž se hezky dívá a jež se hezky poslouchá, ale nezanechá vůbec žádnou stopu. ()
Miluju svoji neter, Pipi, zmenila me, vecneho cynika, co se pohrdavě dival na vsechny, co rikali, ze deti Vas zmeni... a tohle me dohanelo k slzam a pocitu bezmoci... koukala jsem na to s prestavkami 14 dni, protoze jsem hledala silu to dokoukat.... je stripky, ktere jsou prolozeny krasnou hudbou... Divat se na to na jeden zatah, ocenila bych to vic...ale i tak... po 14 dnech to jeste porad mam v hlave... prostě! ()
Citlivý a dojímavý příběh postavený na lásce k mnou velmi nemilovanému hudebnímu stylu. Ale už od úvodního coveru "Will the Circle Be Unbroken" mě to zasáhlo a nepustilo. K čertu s kostrbatým vyprávěním a občasným zaškobrtnutím tempa, zbytek je čistá nádhera s exkluzivním obsazením, podprahovým černým humorem a vynikajícím hořkosladkým závěrem. 90% (KVIFF 2013) ()
Rád chodím na filmy, které ve mně dokáží vyvolat jakékoliv emoce. Vlastně takové filmy vyhledávám. Když to má pak jeden film ve svém popisu, utíkám za tím. Humorný a dojemný, muzikální a komorní zároveň je snímek belgického režiséra, který před lety v Karlových Varech úspěšně představil své Smolaře. Přeskakování v čase během děje není na obtíž a postavy, které jsou skvěle zahrané, se tak divákovi odhalují postupně až do samého konce. Zatím nedojemnější film letošního vážného festivalu. ()
"Alabama&Monroe" Paráda a skvelý začiatok roka! OST by Baetens@Heldenbergh obohrané už aspoň 100x krát:)! nazdar ()
Hodně silnej příběh, bluegrassově podtrženej. Ten kluk belgická režisérská je šikovnej, ale jako v Belgice zbytečně časově přetaženej... ()
Reklama