Režie:
Andrea SedláčkováScénář:
Andrea SedláčkováKamera:
Jan Baset StřítežskýHrají:
Judit Pecháček, Aňa Geislerová, Roman Luknár, Eva Podzimková, Ondřej Novák, Roman Zach, Igor Bareš, Jiří Wohanka, Ondřej Malý, Taťjana Medvecká (více)Obsahy(1)
Osmdesátá léta v Československu. Mladičká sprinterka Anna (Judit Bárdos) se stává členkou Střediska vrcholového sportu. Její matka (Anna Geislerová) a trenér (Roman Luknár) doufají, že splní kvalifikační limit a postoupí na olympijské hry. Vybočením ze světa tvrdého sportovního drilu je pro Annu pouze milostný vztah s Tomášem (Ondřej Novák). Anně začnou být bez jejího vědomí podávány anabolické steroidy. Její výkonnost stoupá, objevují se ale rovněž první zdravotní problémy. Anna se o přípravcích dozvídá pravdu, a přestože je v sázce její účast na olympiádě, hodlá dál trénovat bez nich. Její matka však doufá, že Anna účast na olympijských hrách využije k emigraci, a rozhodne se jí anabolika pod rouškou neškodných vitaminů aplikovat tajně. (Falcon)
(více)Recenze (689)
Je březen a ja jako březnové dítě jsem v březnu blahosklonný, takže jsem dnes švihnul už podruhé nejvyšší hodnocení. Nicméně Fair Play je film, který si vysoké hodnocení rozhodně zaslouží. Po nějaké době tu máme film z prostředí sportu, který ale není v žádném případě komedií. V hlavní roli jsou především ženské postavy, které bojují s nepříznívými okolnostmi v nelehké době. Je dobře napsaný a má pěknou hudbu. Žbirkova ústřední písnička obsahuje v sobě hodně smutku, takže se k celému filmu tuze hodí. Judit Bárdos má smutek vepsaný do tváře a nejspíš se pro role osudem zkoušených žen narodila. Aňa Geislerová předvadí solidní výkon, na jaký jsme u ní zvyklí a Eva Josefíková je lehce komplementární. Můj oblíbenec Luknár mě potěší v každé roli. ()
Kostrbatý dialogy, pochybná dobová atmoška (obojí pěkně rozvedeno uživatelem Havenohome), asexuální trencle, kam se podíváš, trocha toho nutnýho i nucenýho patosu naruby a jedna (docela) pěkná tvářička v hlavní roli. Zlatý český ručičky, eh? ()
Co si zaslouží velkou chválu je Judit Bárdos v hlavní roli, opravdu talentovaná a uvěřitelná. A také ztvárnění doby, od oblečení, přes interiéry a vůbec celkovou atmosféru 80s v ČSSR. Samotný příběh mě ale - přes to, že potenciál měl - nedokázal vtáhnout. Značnou roli v tom hrálo, že nerad koukám na filmy s Annou Geislerovou, vnímám její herectví jako stále stejné a zároveň hodně afektované. Tím jsem měl ale zkaženou celou domácí linii příběhu. ()
To sú zas rozprávky. Podľa tohto filmu bol komunizmus doba, keď sa hrdinovia idealisticky vzopierali ŠtB. Takže zase úplne mimo. Taká slepačia polievka pre dušu. Nie je to také toporné ako napríklad Muzika, či Eštebák, no aj tak je to veľmi naivné až sa musí človek smiať. K tomu aby film fungoval ako dobre šlapúca dráma, mu chýba veľmi veľa motivácií. Postavy si len tak povedia, že niečo idú robiť a vy nechápete, že prečo? Taktiež je to učebnicový príklad nezvládnutia základnej techniky rozprávania SHOW DONT TELL. Všetko je tam vysvetlené v dialógoch, postavy vidíte konať len minimálne, väčšinu filmu sú len obrazy, kde napochodujú postavy pred kameru a rekapitulujú, čo sa udialo. A keď už sa aj niečo deje, tak to vzápätí nejaká postava ešte aj okomentuje. Napríklad matka nervne píše na stroji. Vzápätí dcéra prenesie: "Mami, si nervózna, prečo búchaš do stroja?" Film vám nedá možnosť stotožniť sa so situáciou postáv. Matka napríklad deklamuje ako strašne nenávidí komunizmus, vo filme však nie je ani jedna scéna, kde by ste mohli pochopiť, prečo ho nenávidí, čo je na tej dobe pre ňu také tríznivé, že chce dcéru dotlačiť k emigrácii. Že to bude nuda vám prezradí už prvý záber. Hlavná hrdinka beží kilometer vo veľkom celku na široký objektív, takže nevidíte žiaden chvatný fyzický boj tela ani jeho rýchlosť, len tri minutý sledujete siluetu figury v centre plátna, ktorá ako keby sa ani nehýbala. Taký je celý film, bez jediného režijného nápadu. Nie je to ani žiadny posun v rámci HEČ filmov, čo sa týka zobrazenia telesnosti. Jeden záber na chlpatú bradavku nestačí. Prostredie vrcholového športu je tu zobrazené tak naivne, až sa zdá, že tvorcovia majú o ňom len takú povrchnú predstavu, že počuli len nejaké báchorky a tie spichli do scenára. Niečo podobné ako keď snob Lehotský točí o polepšovni. Kto chce vidieť dobrú športovú drámu z čias komunizmu, nech si pozrie prostrednú poviedku z Taxidermie. ()
Fair Play se mi nekomentuje příliš dobře,protože mě na jednu stranu potěšil,na druhou zklamal.Je hezké,že se v něm přiznává to,co už stejně každý ví,totiž proč měla Helena Fibingerová tak chlupaté nohy,ale štve mě,že největší hrdinové jsou zase ti,kteří zlému bolševikovi unikli na západ,zatímco my ostatní přisluhovači jsme hrdě třímali pochodeň socialismu,samozřejmě s vyjímkou těch,kterým se útěk nezdařil,ti tady samozřejmě trpěli.Už mě to unavuje,doufám,že další změna režimu už nepřijde,nerad bych se musel šprtat jména nových hrdinů.Připadá mi,jako by chtěl být film hlubší,než ve skutečnosti je,ale i tak bych rád vyzvedl velmi slušné herecké výkony,chyby bych viděl spíše ve scénáři. ()
Herecky na výši, příběh slabší. Doporučuju recenzi Miloše Kameníka. S většinou jeho tvrzení se ztotožňuju: http://25fps.cz/2014/fair-play/ (3-4) ()
Ta hnusná šedivá atmosféra první poloviny 80tých let byla všudypřítomná a pohlcující. V kombinaci s nekonečným estébáckým fízlováním a dopováním talentovaných atletů film působil značně depresivně, ačkoliv marasmu Pout zdaleka nedosahoval. Ale tak to má být. Ta doba odporná byla, stejně jako celý režim a obvzláště v dnešní době je to třeba neustále zdůrazňovat. Absolutorium zaslouží i Judit Bárdos, pro mě do této doby neznámá herečka a Aňa Geislerová v roli její matky. z druhé jmenované jsem měl trochu strach, protože jsem si jí příliš nedokázal představit jako rodiče plnoleté dcery, ale byla perfektní. Sportovnímu aspektu bolševické vlády byl tímto účet vystaven, ale je tu stále jetš spousta témat, která na podobná vyjádření čekají. 80% ()
Takový pěkně natočený obraz tlaku komunistické totality pohledem mladé sportovkyně. Tím ovšem nechci říct, že ty tlaky dnes ve vrcholovém sportovním prostředí nejsou, byť už totalitu neprožíváme. Nyní jsou to jasné tlaky peněz, tenkrát šlo o "zvuk a prestiž" socialistického "tábora", jak tomu říkali soudruzi. Přiznávám, že i já mám chlupaté nohy, ale přišlo to jaksi přirozeně, ... bez dopingu. :-) ... to asi proto, že jsem chlap. :-), ale zdrhnout jsem chtěl také a do Rakouska jsem viděl přes dráty vzdálené jen pár desítek metrů. ()
Z původně zamýšlených 4*, nakonec silné 3*. Film je na české poměry rozhodně nadprůměrný a zdařilý, ovšem od začátku do konce má stejné tempo, negraduje a není natolik emotivní, jak by mohl mít. Přitom by stačilo pouze pár změn ve scénáři a mohlo to být opravdu výborné, jelikož režie i civilní herecké výkony jsou opravdu na dobré úrovni. ()
Pre mňa príjemné prekvapenie. Najviac som asi potešení z ústredného tria. Bárdos je skvelá, Geislerová už dlho nemala takúto silnú úlohu a Luknár mi po prvýkrát neliezol na nervy. Pre laikov, čo sa narodili po 89 film krásne reflektuje skutočnosti tej doby, bez moralizovania, alebo deštrukcie. Pre tých čo to zažili, je aspoň zaujímavou pripomienkou státia si za svojim, aj napriek strate postavenia a svojich snov. Na malej ploche vypovedá o mnohom a pritom zostáva ľudský. Sedláčková svojim hrdinkám rozumie, ale nemá potrebu ich demoralizovať a ničiť a tiež nemá úlohu byť prvoplánovo popisnou. Film končí dobre a cyklický kruh jedného obdobia sa uzatvára a postavy sú vo svojich životoch istejšie, ako na začiatku. Možno trocha hlúpučké dialógy( nie všetky!) ale inak veľká spokojnosť. ()
V podstatě velmi velmi zajímavý film. Kritika na to, jak za socialismu bylo vše špatné, to je jednostranný pohled na tehdejší dobu i když doping byl a je opravdový podvod a svinstvo. Komunisti ho velmi rádi používali a povýšili ho na vědu. Doping v socialistickém Československu je téma, které se čas od času vrací, probírá a zase ustupuje do pozadí. Tento film otevírá téma, které nebylo dosud nijak detailně zpracováno, a už proto je zajímavý a výjimečný. Životní příběh mladé atletky, která má skvěle našlápnuto, ale přichází její zařazení do dopingového programu, je plný vzestupů i pádů, a o tom přesně je život. ()
Dramata ze sportovního prostředí mě vždycky bavily. Tady celou dobu pořád něco chybělo. Herecký obsazení bylo určitě dobrý. I hudba se mi líbila. Jen ten děj trochu pokulhával. Chtělo to asi víc propracovat a dát tomu víc šťávy. Jinak jsem docela spokojená. 60%. ()
A zase ti komunisti! A co na to Lance Armstrong? ()
Příjemně nepříjemná změna v proudu filmů vyprávějících příběhy z dob nedávno minulých. Odvaha neopírat se o humornou nostalgicky laděnou pohádku asi nenajde pochopení u davů diváků, o to cennější pro mne Fair Play je. Civilní příběh, který nedává falešnou naději nebo světélko naděje rychle a s mrazivou samozřejmostí zhasíná. Ve svižné stopáži je řečeno pouze to nejpodstatnější, na jakékoliv odbočky není čas. Fair Play tak ani vteřinku nenudí, zkratkovitost filmu ale, popravdě, i trošku škodí - například v budování vztahu mladého páru, který je sice upozaděn, ale v posouvání příběhu hraje velkou roli. Připočteme-li velice dobré technické zpracování (tradičně s výjimkou postsynchronů, jejichž nezvládnutí považuji už za takový český trademark...) dostáváme velmi dobrý český film! 8/10 ()
CITÁT - Posloucháte Československé vysílání rádia Svobodná Evropa...... Doping vlastně ani nemá v tomto příběhu nějaké sportovní důsledky spíš psychické. Je jen na jedinci, jak se s tím vypořádá. Na film jsem spíš koukal kvůli dobovému prostředí. To tenkrát ještě vyráběli krásná auta. A vlastně celkové prostředí filmu znám osobně z mladší doby. CITÁT - Máma mi to bude píchat........ Výcvikové metody jsou zajímavé. Nejvíc mě zarazil trénink po kolena ve vodě a s plynovými maskami na hlavě - to je peklo. Anna (Judit Bárdos) má ve svém pokoji plakát skupiny Blue Effect, ale je ještě pod původním názvem Modrý efekt. Na plakátu můžeme vidět i zakladatele této rockové skupiny Radima Hladíka. CITÁT - Jdu připravit béčko......... ()
Fair Play zcela bez okolků odkrývá téma, o kterém se do dneška na rovinu nemluvilo. Oceňuji, že se Andrea Sedláčková snažila poskytnout objektivní pohled na téma bez samoúčelných jednoznačných závěrů. Atmosféra bezmoci socialistické reality na mě hodně působila a nelze opomenout vynikající herecké výkony. O Judit Bárdos určitě ještě uslyšíme. ()
Po delší době jsem narazil na další slušný kousek skomírajícího československého filmového průmyslu. Velmi se mi líbil původní námět, scénář však působí na můj vkus trochu přímočaře, zvláště pak ve spojení s poněkud průměrnými hereckými výkony. I přesto bych ale rád ocenil hlavní myšlenku a důležité morální dilema, které svým uměleckým počinem Andrea Sedláčková připomněla. Rád bych také vyzdvihl dokonalou realističnost celého příběhu, která jde ruku v ruce s velmi střízlivým a chladnokrevně objektivním vykreslením přidušených osmdesátých let a všudypřítomného totalitního režimu. To také souvisí s tmavou, kontrastní a studenou kamerou, která se v mých očích stala téměř bezchybnou. 7/10 [KVIFF 2014] ()
Velice zajímavý silný a vtahující film, kde máte v průběhu a hlavně po skončení chuť nahlas zakřičet: "Zas*aný komunisti"! Opravdu při některých scénách doslova mrazilo v zádech a nejradši byste vzteky rozbili televizi. Po filmařské stránce velice kvalitní práce, hudba parádní a obsazení také na jedničku. Nemám v podstatě co vytknout, snad jen bych uvítal delší stopáž. Každopádně tleskám, paní Sedláčková! Děkujeme za intenzivní filmový zážitek! 84% (with J.) // (26.4.2015) HBO HD - Po půl roce jsem se k Fair Play dostal znovu a znovu mě to neskutečně bavilo. Je to velmi povedený a zdařilý film se zajímavým námětem. Po dnešku přidávám procenta a zvyšuji na plných 5 hvězdiček. 90% ()
Tlumený, ve finále velmi působivý film skvěle vystihující plíživý hnus a šátrající chapadla socialistického režimu. ()
Celkově mě film zklamal. Má slabý děj. Asi jsem čekala něco víc. ()
Reklama