Režie:
Martin ProvostKamera:
Yves CapeHudba:
Hugues Tabar-NouvalHrají:
Emmanuelle Devos, Sandrine Kiberlain, Olivier Gourmet, Catherine Hiegel, Jacques Bonnaffé, Olivier Py, Nathalie Richard, Stanley Weber, Fabrizio Rongione (více)Obsahy(1)
Violette Leducová se narodila na počátku minulého století jako nemanželské dítě. Dívka, která celé dětství trpěla nízkým sebevědomím, se utíkala do světa literatury, který jí skýtal jistou útěchu a možnost seberealizace. V poválečném Saint-Germaindes-Prés potkává Violette Simone de Beauviorovou, slavnou spisovatelku a feministickou ikonu, ke které Violette zahoří, žel, neopětovanou láskou. Nicméně díky Simone a podpoře Maurice Sachse se z nemilované a přehlížené dívky stává uznávaná a obdivovaná spisovatelka, jež ovlivnila další generace autorů. (Film Europe)
(více)Recenze (18)
Jeden z těch zajímavěji natočených životopisných snímků, zde v tom smyslu, že jsem si říkal, že je to divácky přístupné, není to zbytečně patetické, ani zbytečně dramatické, vše to tak nějak vyplývá ze situace. Nic to bohužel nemění na tom, že mě životní příběh Violette Leduc nijak extra nebavil a přišel mi dlouhý. ()
MOŽNÉ SPIOLERY. - Kéž bych mohla sdílet nadšení jako uživatel butnot, ale žel, nesdílím. Životopisné filmy je velmi obtížné natočit tak, aby byly pokud možno co nejvěrohodnější, ale ještě navíc aby zaujaly diváka. Za sebe tudíž musím napsat, že mně moc nevyhovovalo celé zpracování a i kdybych tohle pominula, tak myslím, že stopáž je opravdu hodně přepálená. Kdo si udržel celou dobu mojí pozornost, byla bezesporu Emmanuelle Devos. Ona je sama o sobě zvláštní nepopsatelná osobnost, která svým espritem, či co to z ní vyzařuje, zaujme divákovu pozornost a tahle role jí vysloveně sedla. Hrála ženu, která to neměla v životě jednoduché, ale rvala se s ním, co to dalo. V jejím nelehkém životě projde několik osobností, které nějakým způsobem ovlivnily její život a ona začíná psát zcela otevřeně mimo jiné nejen o své sexualitě, což byla v té době určitě velmi revoluční záležitost. Při tom všem zůstává stále osamělá, její osobní život na mě působil dost depresivně a takový byl asi také celý její život. Úlevu nacházela právě v psaní, kde byla ve svém světě a kde se jí svým způsobem dostalo zadostiučinění, když byla její kniha vydána. 70% ()
Na dreň túžby milovať. V objatí večnej samoty, odmietania, chudoby. No predsa kohosi našla. Písmenká, z nich vyskladané slová, obrazy, metafory, krásne romány. A keď aj nenašla lásku, tak aspoň umelecké povzbudenie: Píš, vypíš sa z toho! životopisný príbeh spisovateľky je zároveň trefným obrazom francúzskej umeleckej povojnovej literárnej bohémy. Simone de Beauvoirová, Jean Genet, Violette Leducová, Jean-Paul Sartre, Albert Camus, Maurice Sachs, Jean Cocteau. Mená známych spisovateľov sa tu viac, tu menej prelínajú s Violettiným životom. Nezabudne sa ani na divoké filmové experimenty Jeana Geneta a v rámci nich na alúziu (odkaz) na ikonickú scénu s kočíkom na schodoch z nemého filmu Krížnik Potemkin. P. S. Odporúčam cteným čitateľom komentárov na čsfd zobrať do rúk jednu z knižiek tu uvedených spisovateliek či spisovateľov a vymeniť aspoň raz za čas filmové dobrodružstvá za tie čitateľské. Pretože mám pocit, že v záplave ničnehovoriacich filmových i knižných brakov sa na skutočné literárne skvosty zabúda. ()
Životopisný film koncipovaný ako psychologická dráma, ktorá sa úspešne dostáva do mysle a pocitov hlavnej postavy, spisovateľky Violette Leduc. Taktiež spoznávame dostatočne aj Simone de Beauviorovú a okrem dobre napísaného scenára stoja za spokojnosťou aj obe herečky. Problém tak mám skôr s celkový, až príliš chladným vyznením snímky. Prázdne priestory sú síce odrazom osamelosti a stratenosti ústrednej hrdinky, avšak nejaká tá scéna plného trhu, či akéhokoľvek dôkazu o tom, že v meste žije viac postáv ako (okrem Violette) iba dôležité vedľajšie postavy, by film výrazne oživilo. 70% ()
Umelecká lesbo story o hľadaní seba i smeru svojej tvorivosti. Skoro dve a pol hodiny, to je však neuveriteľne premrštená stopáž, nakoľko to nie je žiadny Gladiátor plný akcie, ale často len tiché úvahy, prípadne len také cvrlikanie lúčneho hmyzu, ktoré je miestami prerušené ženskou hystériou. Bola tu však krásna hudba použitá aj v dokumente o Osvienčime od pána umelca menom Arvo Pärt - Fratres. Celkovo sa ale nedá hodnotiť negatívne, napriek tomu feministickému pretláčaniu, ale takou Violette proste bola. Nijaká zo spomenutých tém nebola pretláčaná nejako násilne. ()
Život Violette Leduc se odehrává na samém dně citů - ona sama do světa křičí, jak je osamělá, jak ji nikdo nemá rád. Snaží se to celé změnit, ale neví jak. Až jednoho dne potká Simone de Beauvoir a její život se změní. Na filmu Violette mi vadila hlavně torzovitost, která z filmu trčí. Jednolivé kapitoly jsou pojmenovány jmény osudových (?) lidí, které Violette potkává. Jenže ve výsledku je to jméno vlastně jediné, které vám z filmu zbyde na jazyku, a tak mi to celé připadá trochu zbytečné. Stejně tak první půlhodina filmu, která nás má uvést do života Violette - proč? Nestačilo by ji potkat na náměstí v Paříži, když jí vypadnou peníze? Vadí mi natahování tématu a vůbec ta prkennost a ráznost, se kterou se Violette vrhá do svých vztahů. Je to pro mě nepochopitelné, a tedy neuvěřitelné. Jako příběh spisovatelky je Violette skvělá, jako životní příběh osamělé ženy, mě snímek nepřesvědčil. ()
Violette túži po láske. Túži po nej intenzívne a miluje nekonečne. Takýchto ľudí je na svete nespočetne - no táto krehká Francúzka vedela dať svoje pocity, city a myšlienky na papier, otvorene hovorila o veciach, ktoré boli dovtedy nevyslovené a zakázané. Život pre ňu nikdy nebol prechádzka ružovou záhradou a ona s ním bojuje, kričí a kope. Ľudia k nej prichádzajú a zároveň od nej drvivá väčšina odchádza. Svojou povahou je miestami otravná, dramatizuje, nejedenkrát som nad ňou prevracala očami, no zároveň na mňa paradoxne zapôsobila. Nemôžem film hodnotiť ako životopis, o spisovateľke Leduc som počula prvýkrát práve dnes, no ako príbeh o žene, ktorá má svoje chyby aj prednosti je Violette výborná. Jediná chyba je v dĺžke - Provost sa do svojho filmu zahľadel až príliš. Dalo sa kratšie a hutnejšie. ()
I když mám rád životopisné snímky, tento v podání Violette Leduc a jejího boje za ženskou emancipaci mě za srdce nevzal. ()
Priznám sa, že o spisovateľke menom Violette Leduc som počul snáď po prvý raz až teraz. O to väčšie prekvapenie ma v tomto životopisnom filme čakalo, a ja premýšľam, že prečo o nej vo všeobecnosti tak málo hovorí, keď v skutočnosti spoločne so Simone de Beauvoir zaznamenali taký obrovský úspech vo svete literatúry po tom, keď prelomili ľady ženskej intimity a hlbokej emocionality. Po tomto filme by som si od Violette naozaj rád niečo prečítal, vyzerá to byť presne typ literatúry, ktorý by ma dokázal upútať. Čo sa filmu týka, podľa mňa naozaj príliš zdĺhavé vzhľadom na dejový vývoj a samotný obsah. Určite by na to oveľa lepšie poslúžil aj menší rozsah, v ktorom by bola oveľa lepšie vystihnutá podstata Violettinho samotárskeho a depresívnho života, ktorý preniesla na svoje knižné stránky. Emmanuelle Devos bola opäť úchvatná a jej herecký výkon opäť držal film ako tak nad hladinou, hoci ako celok mi to prišlo často až príliš monotónne, trochu viac drámy by iste nezaškodilo. ()
nějak nrozumím tomu,jak se role zhostila Devos.Celé mi to přišlo nějak zmatené ale budiž připsáno k dobru reálnému zobrazení doby do které je příběh zasazen.Kvalitní kamera i masky a kostýmy. ()
Myslím si, že je to výborně natočený životopisný film - věrně zachovává fakta z života Violette Leduc, ale zároveň jde opravdu hodně do hloubky a když se spustí titulky, můžeme říct, že víme, kdo to byla Violette! Nejen kým ona byla, ale především, jaká byla! Po všech stránkách povedený film. Sandrine Kiberlain sice není příliš podobná Simone de Beauvior, ale jak film postupoval, tím víc jsem chápal, proč si ji režisér vybral - zahrála SdB velmi přesvědčivě. ()
Velmi dobře udělaný životopis spisovatelky, o níž jsem neměl ani tušení. Zřejmě psala hlavně pro ženy a u nás asi není tak známá. Výberné herecké výkony, skvělá kamera, životopisné filmy bývají někdy rozvláčné a často beze šťávy, jakou film potřebuje, aby nenudil. Přes délku Violetty jsem se rozhodně nenudil, snad jen zpočátku jsem byl na rozpacích, ale pak jsem přijal fakt, že hodně umělců bylo homosexuálních, jako skutečnost, která do tohoto filmu patřit musí (i když jinak tyto filmy nemusím). A tak snad jedinou slabinou, která ubírá jednu hvězdičku, je fakt, že chyběla časová orientace, děj začal za války, končil v roce 1964, ale mezitím nebylo patrné, jak se děj v čase posouvá. A přispělo k tomu i to, že Violette i Simone, ostatně stejně jako mužští hrdinové, za těch dvacet let vizuálně nijak nezestárli. ()
No žádná sláva teda... Violette asi byla poněkud šáhlá, na pohled taky nic moc, některé věci hlavně zpočátku filmu mi přišly nějak nelogické, nedovysvětlené nebo mi nezapadaly do kontextu, třeba proč se živila jakýmsi druhem šmeliny s potravinami? V pozdější fázi filmu poté, co shrábne 100 tisíc franků, dál žije v kutochu, kde se sotva otočí, jak bezdomovec... Celé to bylo takové nesourodé, roztěkané. Životopisné filmy mi nevadí, ale tohle bylo nějaký podivný. ()
Dlouho jsem se rozhodovala, jak film ohodnotit a co si o něm vlastně myslet. Nakonec jsem usoudila, že bych si moc a moc chtěla Bastarda přečíst, i když v dnešní době to už určitě nebude tak silný zážitek jako tehdy. ()
Jáááj, ako ja len nemám rád životopisné filmy a tento mi len potvrdil moju "náklonnosť" k podobnému žánru. Violette je nezáživným príbehom mladej spisovateľky, ktorá sa snažila nájsť zmysel života a novú identitu v písaní. Určite treba venovať priestor aj takýmto umelcom, aby sa o nich ľudia čo to bližšie dozvedeli, avšak malo by to byť natočené viac pútavo. Priznám sa, že vyše dvojhodinová stopáž bola v tomto snímku skutočne premrštená a zbytočne rozťahaná. Slabý podpriemer. 40 % ()
Žiaden pátos. Výborne vyrozprávaný príbeh jednej veľmi nadanej ženy, ktorej k sebavyjadreniu a k úspechu pomáhala iná veľmi nadaná žena. Je to surové, skutočné, silné. ()
Reklama