Režie:
Lone ScherfigKamera:
Sebastian BlenkovHudba:
Kasper WindingHrají:
Sam Claflin, Max Irons, Douglas Booth, Ben Schnetzer, Freddie Fox, Olly Alexander, Matthew Beard, Holliday Grainger, Jessica Brown Findlay, Natalie Dormer (více)Obsahy(1)
Alistair (Sam Claflin) a Miles (Max Irons), oba s aristokratickými známostmi, začínají první rok na univerzitě v Oxfordu. I když jsou velmi odlišní - Miles stojí nohama na zemi a je šťastný, že má přítelkyni z nižší společnosti, zatímco Alistair je snob doufající v následování svého strýce - jedno mají společné. Oba se stanou členy Riot klubu, což je klub s dlouhou tradicí pití alkoholu pyšnící se hedonismem a přesvědčením, že za peníze se dá koupit cokoliv. (rialilly)
(více)Recenze (39)
„V pokoji mám láhev tequilly, kdyby ses třeba chtěla zastavit.“ – „Nechci strávit další tři roky tím, že se budu vyhýbat klukovi, se kterým jsem šukala týden před prvákem.“ Počáteční zdánlivá pohoda by diváka skoro nechala v domnění, že se nebude dít nic vážného. Avšak od okamžiku zabydlení se v restaurační místnosti začne atmosféra nenápadně, pomalu ale jistě houstnout, a jeden z hlavních hrdinů brzy nenechá nikoho na pochybách, že se tenhle bujarý večer pořádně zvrtne. A jakože tahle párty byla s každou minutou čím dál větší síla, a já byl napjatý, do jakého stavu to všechno dospěje. Tvůrci se však drželi ještě docela při zemi, což je ve výsledku možná i škoda, protože z publika mohli dostat podstatně víc emocí (ne že by jich ve mně osobně i tak nevyvolali vcelku dost). I konec mohl být drsnější a drtivější, přesto závěrečné kroky jedné z postav a její výraz člověka také nenechají úplně v klidu. Při sledování filmu divák dostane snobství, aroganci, pocit nadřazenosti/výjimečnosti, touhu po obdivu, kolektivní šílenství a vinu, to vše vyvolávající znepokojení. A za mě to budou slušné 4*, přestože potenciál snímku byl vyšší. ()
Jeden z těch filmů, kde jsem čekala a čekala a čekala, ale byla jsem neustále mezi mladou elitou někde v oxfordské hospodě, poslouchala jejich někdy rádoby intelektuální řeči, ale těch opačných a trapných keců tam bylo rozhodně víc a já se nudila taky čím dál víc. Dobrý potenciál Posh, který podle mě měl, se podařilo dokonale zabít. Ani pár světlých momentů a celkem povedená atmosféra mě nenadchla natolik, abych zvedla hodnocení a dát si repete mě rozhodně neláká. ()
Zhlédnuto hlavně kvůli zajímavému obsazení nadějných mladých anglických herců (Sam Claflin, Max Irons). Už od začátku bylo jasné, že tenhle klub bude jenom pro bohaté mladíky, kteří si myslí, že s penězi si můžou koupit všechno. Jakmile se film přehoupl do druhé půlky, kde se v podstatě až do konce odehrával v jedné místnosti, tak to nabralo obrátky. A mě bylo při sledování pořád víc a víc špatně z toho, jak se původně "nevinná" večeře zvrhla. 3* ()
Jízlivě kousvé britské diaogy. Třásl jsem se znechucením. ()
Když se večírek zvrhne… Tentokrát v podání britské zlaté mládeže s aristokratickými kořeny a tučnými konty. Ale nebylo by správné pohlížet na ně svrchu jako na degenerované příslušníky zahálčivé privilegované třídy. Příběh i charaktery jsou napsány tak, že platí pro jakoukoliv skupinu, která se cítí nadřazeně kvůli své… rase, náboženství, vzdělání, bydlišti… Skupina, která ti zároveň diktuje svá pravidla a, pokud v ní chceš zůstat, musíš je přijmout, i kdyby se ti nelíbila. ____ Příběh i charaktery jsou napsány tak, že se dají – s drobnými úpravami - aplikovat pro jakoukoliv takovou skupinu. Tedy i pro ty, jejichž členy či příslušníky jsme my. ______ Základní hybnou emocí, která vede k tragédii, je tady frustrace a pocit ponížení, a to přece platí vždycky. ____ Dokonce i mezi mladými muži, jimž se otevírá budoucnost a mají zdánlivě vše. Jenomže jeden z nich je Řek, takže úplně nezapadá. Jiní vypadají a chovají se jako nerdi, takže úspěchy u dívek jsou pro ně téměř nedosažitelné. Další se bojí srovnání se svým starším úspěšnějším bratrem. A pak je ještě odmítne prostitutka! Ani jejich postavení a majetky je neuchrání před pocitem méněcennosti a jejich vztek vyvře v násilné finále. ___ Ocenila jsem zejména práci s charakteristikou postav, protože i když je mladíků asi 10, každý z nich má své vlastní typické rysy. I když jistému zjednodušení se příběh nevyhnul, nebyli mladíci klišovité postavy, ale živoucí lidé, které si umím představit i v reálném životě. ()
Klasika se studentským spolkem, do kterého vstupuje kluk, který sem zdánlivě nepatří a po počátečním nadšení přichází rozčarování. Oproti podobně laděným snímkům se ale Riot Club přece jen odlišuje civilnějším podáním, takže tu nenarazíte na žádné ultratajné schůzky podle zednářských regulí či na temné zasvěcovací rituály. Spíš je to o partě dětí, co si myslí, že jsou něco víc a jednoho večera se jim to vymkne z rukou, o čemž je především druhá polovina. Ta první na ní diváka připravuje, ale ta příprava je příliš dlouhá a to je asi největší kámen úrazu celého filmu. Herecky potěšily anglické mladé pušky a je fajn vidět, že na Ostrovech mají v budoucnu kde brát. Celkově to sice mohlo být krapet lepší, ale i tak jsem se celkem bavil. 65% ()
Skvělý film, ze kterého se mi ale dělalo celkem špatně. A to vůbec ne kvůli kvalitě (jak bylo hned ze začátku řečeno), ale kvůli událostem, které se v něm odehrávaly. To, co o sobě řečení mladíci byli schopni prohlašovat a konat, mi vážně hýbalo žlučí. Začínám být celkem ráda, že v Oxfordu nikdy studovat nebudu. Přikládám varování pro ty, kdo jako já někdy sleduje filmy kvůli oblíbené herecké tváři: je dost možné, že se z vašeho oblíbence ve snímku vyklube největší lidská svině, co si umíte představit. Je to kruté, ale z vlastní zkušenosti potvrzuju, že pár videí s hrajícími štěňátky to následně spraví. Aspoň zčásti. ()
Katarze je velice silná a vyvrcholení má grády. Škoda jen, že si předtím musíme protrpět zhruba hodinu a půl, než se začne něco dít. Nejspíš se projevuje, že příběh je původně psán jako divadelní hra, neboť mi něco říká, že na "prknech, která znamenají svět" by tahle šílená story partičky rozmazlených hejsků nemusela působit až tak rozvláčně a mohla by tak vyvolat mnohem lepší zážitek. Příběh není špatný, jen se pro film moc nehodí. ()
Zajímavý výlet na oxfordskou univerzitu. Tahle partička zparchantilejch snobskej synáčků by potřebovala pořádně proplesknout ještě před tím, než si začnou hrát na Clockwork Orange. Pak už je pozdě. ()
Suma sumárum by se film dal okomentovat takto: zdlouhavý nezáživný začátek o ničem a nabitý konec, do kterého narvali celý příběh v nesmyslně krátké době.Tato původně divadelní hra v sobě má určitě dobrý příběh, který bohužel ve filmovém zpracování ztrácí jakoukoliv gradaci a napětí. Nesmyslná hodina o ničem směřuje spíš na teen americký film, dialogy o alkoholu a sprostá slova nijak nenadchnou. V posledních 20 minutách film graduje a naopak nesmyslně rychle končí. Díky konci přidávám hvězdičku, protože jsem se dočkala částečné satisfakce za hodinu o ničem a celkem slušných hereckých výkonů. ()
Jakmile v tom hraje spousta mladých a -co si budeme povídat- pěkných britů, je to moje. Nejde o nějaký bůhvíjak úžasný film s hlubokou myšlenkou nebo tak něco. Ale svým způsobem je to fakt super. Jo, možná se to někomu bude zdát nudný, jak rozmazlení caparti chlastaj a ničí podnik, ale mně se natolik líbily herecké výkony a atmosféra, že mě tenhle prostinký děj dostal. ()
Působivý vizuál a atmosféra, vydařený výběr herců. Motiv je taktéž parádní, to co pokulhává je zpracování děje, protože celkem dlouhou dobu sledujete lehce zvrhlou párty, což není úplně moje představa zábavy. Hodnocení mezi dvěma a třemi hvězdičkami. ()
Trailer sliboval nahlédnutí pod pokličku striktně elitářského spolku bohaté mladé britské mládeže na univerzitě Oxford, které slibovalo silnou eskalaci děje a možná i nějaké to morální pomrknutí. Nic z toho se moc neděje. Co může být prvních dvacet minut zajímavé po chvilce omrzí a jelikož je začátek hodně pozvolný, tak je závěrečná eskalace bez potřebné gradace a drivu. Těžko se asi ztotožníte s hlavními postavami, a tak pro Vás bude jejich chování na míle vzdálené. Na druhou stranu směřování jednotlivých charakterů není nikterak zajímavé a dá se říci, že hodně šablonovité vzhledem k jejich úlohám v rámci hlavní skupiny. Mladí herci těžce nudní a to hlavně Claflin a Booth, od kterých by se dalo i něco čekat. Závěrečná eskalace přichází pozdě a nedá se říci, že by vynahradila předchozí nevýrazný průběh. Celkově spíše nezajímavý film. ()
Partička bohatých studentíků s prachama rodičů v kapse a velkou budoucností. Vize o předurčenosti k vedení země a vládě věcem a lidem všem. Kriplové prvotřídního ražení, kteří si za peníze můžou koupit všecko. Hořká britská (a nejen britská) pilulka na stříbrném podnose naservírovaná docela nekompromisně, i když možná až trochu moc černobíle. Přesto působivé a velice deprimující. 80% ()
Těžiště kritické filipiky představuje ustanovující večeře (rovná se bohapustá ožíračka) elitářského oxfordského studentského klubu, při níž narůstající promile alkoholu v krvi odkrývají zkaženost, frackovitost, povýšenost bohatých nóbl snobů. Samozřejmě u někoho více, u někoho méně. Ambivalentní závěr bez většinové morální sebereflexe se dal čekat, jinak mi konverzační snímek svižně utekl. ()
Od nového filmu Lone Scherfig jsem si i na základě jeho hereckého obsazení hodně slibovala a po zhlédnutí úplně nevím, jak se k němu postavit. Celkově mám problém hodnotit kvalitu filmu, které jsou obsahově morálně zkažené a odpudivé. Party, gangy, kluby jsou vždycky rizikové právě v té skupinovosti o které mluvil už Gustave Le Bon ve své slavné Psychologii davu. V davu se ztrácí zodpovědnost, protože vina se rozděluje na kolektiv, kdy jsou vinni všichni a zároveň nikdo. Deset lidí sice takový dav není, ale posílen alkoholem a opojen svým mládím, penězi, statusem a mocí, která z toho všeho plyne, může být ve výsledku ještě nebezpečnější než jakýkoliv jiný. Ovšem členství v některé z těchto elitních skupinek neposkytuje jen výhody anonymity, ale i nevýhody, kdy jednotliví členové musí vytrpět zvěrstva a vykonat "rituály", aby dokázali, že jsou jejího členství hodni. Pít červy, mít zničený pokoj, přežírat se, povinně se opíjet, dokonce sledovat, jak se ostatní členové chovají k vaší přítelkyni jako ke kurvě...to jsou rizika povolání, která si ne každý při vstupu uvědomuje. Proč jsou tedy kluby a party tak atraktivní? Nejspíš naše zoufalá potřeba někam patřit a přijít si výjimečný/á, spojená se strachem ze zesměšnění a označení za zbabělce. Každý by si měl ale položit otázku, jak daleko je ochotný/á zajít kvůli vlastnímu pohodlí a udržení vhodné společenské masky... ()
Nudně zpracovaný dobrý nápad. ()
"I am so fucking sick of poor people!" Vynikající pohled do života studentů, kteří nemusejí řešit přivýdělky, kde vzít na nájem na příští měsíc, ani jestli je teď toustový chleba levnější v Bille nebo v Tescu. Jsou totiž posh. A o tom tenhle film je - o střetu nóbl lidí s těmi normálními, o střetu mužského světa s ženským, konzervativního s levičáckým, starého s novým. Film ústřední klub mladých mužů vykresluje zpočátku jako kámoše, které by chtěl každý, ale jak děj plyne dál a dál, najednou prohlédnete, že je to jenom skupina rozmazlených hajzlíků, kteří jsou schopní všeho, jen aby bylo po jejich. Musím pochválit mladé herce, jejich výkon je vynikající (a natáčet to musela být neskutečná legrace). Vynikající ukázka filmu, jaké by mohly točit i české televize - levné (v podstatě stačila jedna místnost a deset herců) a provokující k utvoření názoru. ()
Banda majetných parchantů si dělá, co chce. Probíhá a dopadne to asi tak dobře, jak se dá očekávat. ()
Na tech anglickych filmech neco je. A taky zalezi na uhlu pohledu. Tvurci dobre vyobrazili dopad clenstvi clubu na jedince. Vice jako polovina filmu se odehrava v jedne jedine mistnosti, kde s pribyvajicim alkoholem pribyva i troufalost (byl jsem presvedcen, ze by byli schopni vseho). Club ma dopad i na lidi v nejblizsim okoli, kteri nemaji s klubem nic spolecneho (hostinsky, pritelkyne) coz jen dodava na puncu nebezpeci, ktere myslenka tradice vyvolava. Riots sveho poslani dosahnou. Zanrove nedokazu zaradit, kazdopadne jedinecny zazitek. ()
Reklama