Režie:
Josh LawsonScénář:
Josh LawsonKamera:
Simon ChapmanHudba:
Michael YezerskiHrají:
Bojana Novakovic, Lachy Hulme, Damon Herriman, Josh Lawson, Lisa McCune, Patrick Brammall, Paul Gleeson, T.J. Power, Erin James, Kate Mulvany, Ben Lawson (více)Obsahy(2)
The Little Death – „Malá smrt" jako idiom pro orgasmus. Kolem sexuality se točí celá mozaika příběhů pěti párů z jedné ulice a jejich souseda, který se nedávno přistěhoval. V duchu hesla „kolik lidí, tolik chutí" je v tomto filmu vtipně i dramaticky ztvárněna celá škála sexuálních odchylek od relativně běžných typu sex po telefonu a role playing přes foot fetišismus a masochismus až po somnofilii a dakryfilii. (tereez)
(více)Videa (2)
Recenze (253)
Myslím, že na začátek je třeba asi říct dvě věci: 1) Bojana Novakovic je nádherná ženská a kdyby jí nebylo, film mi unikne. Což by byla škoda ohromná. 2) Napsat povídkovej film je buď kumšt vyžadující mistra, anebo naopak berlička pro scénáristu, který nezvládne v podstatě propojit povídky do celistvého... inu... celku tak, aby se z povídkového filmu stal film "normální". V zásadě každej "normální" film by měl sledovat typickou tříaktovou/čtyřaktovou formuli, což samozřejmě u povídkovýho filmu jde jen těžko, a protože napsat tři/čtyři opravdu dobré akty vyžaduje stejný kumšt jako napsat skvělou povídkovou slepeninu, je možná lepší sázkou na jistotu napsat a zrežírovat jako svoji prvotinu právě povídky. Které samozřejmě vzájemně propojíte, aby povídky měly jakože nějakou pointu a daly se pozřít jako celek. Ten tolik důležitej propojovatel je leč v Malý smrti jen berlička, o kterou se scénář musel opřít. A musel ji použít, protože kdyby toho nebylo, v paměti divákovi zůstane jen perfektní a geniální závěrečná povídka. ________ Je patrný, že Josh Lawson měl v zásadě jen nápad na dvě povídky (první s Bojanou a druhá s Erin James), a teprve od nich se odpoutal k zbývajícím dvěma a půl, jejichž pojítkem je samozřejmě tož nějaká ta úchylka. Ty zbývající dvě a půl povídky totiž nemají ani pointu, ani v zásadě důležitou roli pro smysl povídkovýho filmu, a tak kdyby byly vystřižený, nic zásadního se nestane. Jakžtakž unést se dá ta, kde manželka se snaží svého chotě rozbrečet i za cenu lží, a tou lží taky jejich povídka (arc) končí a nemá žádnou dohru. Hurá. Zbylá půlpovídka (manžel uspávající svou choť) a povídka (manžel objevující svůj hereckej talent) v zásadě nemusejí mít ani společnýho jmenovatele, totiž nějakou sexuální úchylku, protože jejich cílem není v podstatě ani dosažení orgasmu, jak by se mělo z názvu filmu zdát. (To je ta zmiňovaná berlička, která nemá smysl.) Když se tak eliminuje ta jedna a půl povídka, zůstávají opravdu jen ta jakože první (Bojana) a poslední (Erin a TJ). První snese přísná měřítka, protože je skvěle zahraná a obstojně napsaná s pointou, která sice nevyzní, ale zato alespoň tak nějak obstojí. Ta poslední naopak přísná měřítka určuje, protože je vskutku perfektní a zasloužila by si klidně větší prostor, a to až takový, že bych chtěl vidět Joshe Lawsona tu povídku rozvést do celého celovečeráku. To by samozřejmě mohlo skončit průserem, protože by se z ní mohlo vytratit to kouzlo okamžiku a chemie mezi oběma postavami, které se ani vlastně nesetkají, zato na druhou stranu kdyby to vyšlo, bylo by to stejně kulervoucí jako teď v tom povídkáči. Mno. _____ The Little Death je příjemně osvěžující koktejl sexuálních úchylek, z nichž v zásadě jen ta první a poslední unesou celý film, ale právě protože ta poslední je tak skvěle napsaná a skvěle zahraná, že člověk po zhlédnutí má v paměti právě ji, člověk celému film díky ní dokáže dát i nejvyšší hodnocení. ()
Těžko hodnotit film, ve kterém se nejserioznější postavou jeví odsouzený sexuální deviant. Ti ostatní jsou totiž naprosto normální, protože mít nějakou tu sexuální fantazii je zcela přirozené, ale já jim zase tak úplně nerozumím. Smysl mi ještě dává žena, která chce být znásilněná, ale v roli jejího chudáka přítele bych rozhodně být nechtěl. Tam ovšem mé porozumění končí, neboť spící, brečící ani ochotnicky hrající partnerka můj penis neztopoří. Sranda s nimi ovšem je, i když zdaleka ne taková, jako když má hluchoněmý sex po telefonu. To jsem smíchy trošku nezvládal, ale já se z toho bez problémů dostanu při svém tradičním sobotním sexu s dvouhlavou trpaslicí. ()
Najednou se mi zdá, že je povídkových filmů nějak víc. Ale nevadí. Je to zajímavý žánr, zvlášť když funguje jakožto povídkový cyklus, tedy povídky nějakým způsobem propojené a navázané k sobě. Ovšem přijde mi, že The Little Death toho nemá příliš co nabídnout, snad kromě bizarních úchylek a 'tajností a lží', které skýtá jejich skrývání. Někdy to vede k pěkným komickým situacím (záměna rate za rape), ale jinak nic moc. Nejhezčí byla hluchoněmá povídka. ()
Vôbec nie zlá vecička. Niektoré scény boli veľmi vtipné a poriadne som sa nasmial (najlepšia bola tá s erotickým telefonátom, za tú by som dal aj päť hviezd), nie všetko však naplnilo moje očakávania. Akoby sa vo filme stretlo niekoľko skvelých nápadov u ktorých to najprv vyzerá, že sa pravdepodobne čoskoro zadusíte smiechom, no ich vyústenie nie je veľmi uspokojivé (reč je najmä o "role playing" poviedke, ktorá bola spočiatku veľmi vtipná a bolo zaujímavé sledovať ako ďaleko sa až dostane, no jej zakončenie bolo akosi chladné a podobný problém má aj poviedka s plačom), pričom napríklad taká línia so spaním sa od ostatných poviedok líšila až tak, že bola vyložene nevtipná a svojou smutnou náladou sa tu ani veľmi nehodila. Dokonca aj tá záverečná "skladačka" bola celkom meh. Nakoniec tak ide o fajnovú komédiu s originálnym konceptom, ktorá vás zaručene rozosmeje, ale keď od nej budete čakať viac než to, tak môžete byť sklamaní (ako som bol aj ja, naivne si mysliac, že sa budem smiať od prvej sekundy až do konca). ()
Návštěva či absence pro mnohé bájného řeckého rajdaře, dámami poeticky přezdívaného „Malý zmrd“, bývá často překážkou úspěšných pohlavních interakcí. Pánové tvorstva se většinou pouze strachují, aby ten hajzl nepřišel příliš brzo a zrovna, když jsou v nejlepším, no a u kvokajícího pohlaví je to námět na polemiku v rozsahu zhruba Vojny a míru. Některým stačí prostě jen zmáčknout jedno ze dvou červených tlačítek na přivolání výtahu do sklepa, jiným strčit po dechu lapajícímu kaprovi prostředníček do huby či jim lehce kliknout na myšku, jsou však i takové, s nimiž můžete vylízat celý kamión nanukáčů ze Slezských mrazíren, uhnat si akutní revmatický zánět v prstech ze sáhodlouhého sahání do svědomí, načež s nimi ještě dvě hodiny zběsile bušit do pelesti, a ten zasraný peloponéský fantom stejně nedorazí, protože se patrně zdržel u sousedky, jejíž Orgasmický řev celou tu dobu zborcený potem a s křečí ve veškerém svalstvu zoufale posloucháte zpoza zdi. A to jste si předtím všiml, jak si táhne domů liliputa!!! Dříve nadějně vypadající zásuvné vazby se rázem hroutí, protože záhy přijdete na to, že sedět s lahváčem u počítače a virtuálně se seberealizovat s nějakou rétoricky zdatnou a dle jejího tvrzení multiorgasmickou samicí, je daleko méně vyčerpávající. Ovšem nejvíce nasere, když posléze zjistíte, že ta reálná kráva byla jen tak trochu jeblá, a kdybyste u toho třeba hustě smrkal do rukávu, nebo se stylizoval a převlékl za zpoceného stokilového traktoristu, jenž by zul po dvanáctce na poli propocené gumáky a nevybíravým způsobem ji nutil, aby vám cumlala mykotické palce u nohou, okamžitě by louskala průrvou vlašáky, aniž byste vůbec musel vykasat lemroucha. Tolik k poznatkům z odborné literatury. Musím se přiznat, že jsem v tomto oboru jinak naprostý laik a vždycky jsem orgasmy jen předstíral, a to dokonce i při masturbaci, abych se náhodou nedotkl své pravice, a ta mě při příští seanci neodmítla vzít znovu do ruky, protože jí to minule nenaplňovalo. Ne, tentokrát tu ani zcela výjimečně nehodlám jako obvykle vykrádat neoddiskutovatelnou protřelost škaredého tlustého panice Kaďáka a šířit to tolik světácké masturbační pižmo empiricky nabyté nejspíš z nějakého tatínkova oblíbeného porna, nebo erudovaně poukazovat na autenticitu behaviorálních vzorců jako zajisté ukrutně zkušený šosácký monogamní soudruh Zadek99. Jen tedy poznamenám, že to byla úplně normální, vcelku příjemná a nápaditá komedie, která však naprosto neodpovídá ani názvu, ani auře „úchylnosti“, jež se tu kolem ní šíří. Tedy, pokud nepovažujete za nechutně perverzní, když se nějaká nehezká pipinka vyprstí při pohledu na plačícího chlapa. A ta tolik proklamovaná povídka znakové transkripce potřeb hluchého honibrka je sice opravdu vtipná a originální, ovšem vzhledem k tomu, že to byl pouze hluchoň a nikoliv i analfabet, tak ve věku počítačových četů kapku postrádá Aristotela. Jestli tedy hledáte nenáročnou pičovinku, která sice pobaví, ale svého registrovaného partnera s ní do rozkleku rozhodně nedostanete, neváhejte. Jestli však toužíte po něčem, co se alespoň trochu opravdu dostane, řekněme, za hranice všedních dnů, pak volte raději tuto Milou sbírku dánských úchylů, popřípadě Malé zmrdy, mnohem zdařilejšího plurálního jmenovce této taškařice! () (méně) (více)
Galerie (14)
Photo © Weltkino Filmverleih
![Malá smrt - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/159/741/159741216_89228a.jpg)
Zajímavosti (3)
- Režisér Josh Lawson v rozhovoru řekl, že chtěl, aby posledních 20 minut působilo téměř jako sexuální zážitek, aby diváci při vyvrcholení filmu téměř dosáhli orgasmu a odešli s potřebou dát si cigaretu a studenou sprchu. (KGBelik)
- Na otázku, na jaký nejšílenější fetiš narazil při svém výzkumu, režisér Josh Lawson odpověděl, že je to fetiš, který ve filmu není, ale je to fetiš olizování oční bulvy. (KGBelik)
- Název filmu pochází z eufemismu pro orgasmus z 19. století, původně francouzského „la petite Morte“. (KGBelik)
Reklama