Režie:
Antonio MargheritiHudba:
Carlo SavinaHrají:
Klaus Kinski, Peter Carsten, Marcella Michelangeli, Antonio Cantafora, Ettore Arena, Luciano Pigozzi, Franco Gulà, Osiride Pevarello, Giacomo Furia (více)Obsahy(2)
Garyho Hamiltona zradil před lety jeho přítel Acombar. Zatímco byl Gary ve vězení, Acombar zbohatl a tvrdou rukou ovládl jedno město. Po deseti letech je Gary z vězení propuštěn a přichází se mstít. (špaček421)
Videa (1)
Recenze (15)
Tohle mě hodně potěšilo. Klaus Kinski v kladné roli, promyšlený scénář, kde je potřeba dávat pozor na detaily (třeba zvuk kapek v jeskyni) a postupně si sám skládat, co se před těmi deseti lety stalo, no a konečně od určité chvíle skoro hororová atmosféra podtržená i hudbou. Plus závěrečný text, který nám vlastně řekne, co bude s hrdinou dál. A přitom se dějově navenek celý film zdá být je revenge žánrovkou. ()
Klaus Kinski a spaghetti westernový příběh pomsty se vším všudy. Je to námět klasický, tudíž předvídatelný, ale v rámci subžánru správně westernově démonický. Jako obvykle příběh začíná scénou trestanců na nucených pracích, z nichž je jeden propuštěn. Touha po pomstě a její vykonání tak může začít. Jeho nenávist k dotyčným jednotlivcům, kteří ho do vězení poslali, je impozantní a předčí veškeré divácké představy. Brutální scény jeho činů i činů hlavního nepřítele tak dávají za své, čímž se vyobrazuje hutnost a poutavost všeho následujícího dění. Vše také adekvátně atmosféricky podtrhuje výprava a soundtrack. Mstitel sám o sobě toho dohromady moc konverzačně nenamluví, což zvyšuje jeho lakonickou tajemnost s prvky neobyčejné bolesti. Vlastně je to takový příběh souboje kočky s myší, kdy s napětím čekáme, kdo s koho. Dějová linka je samozřejmě jednodušší, než by se mohla zdát, ale má ambice plně zaujmout. A zaujme. Klaus Kinski v roli mstitele a v plné parádě. ()
Řemeslně zdařilý a herecky kvalitně obsazený mix klasického spaghetti westernu a gotického hororu v režii žánrového všeuměla a mého oblíbence Antonia Margheritiho. Typický příběh o pomstě je zde pojat hodně brutálně a atmosféricky, úplně jako z nějaké mistrovy soudobé gotiky, včetně všudypřítomného strachu, temné a varhanní hudby, kontrastu nádherných interiérů s ponurými obrazy podzemních chodeb a nočních zaprášených ulic, stínů, tajemných siluet a děsivých, někdy až explicitních výjevů. Vlastně nevím, jestli je to víc horor nebo western, snad někde uprostřed. Margheriti to vzal zkrátka po svém a já mu za to děkuji, jako fanoušek obou žánrů jsem si film skvěle užil. ()
Tradiční zápletka o pomstě; u těchto filmů mám pocit, že snad ani neexistoval žádnej scénář, že se prostě točilo podle toho nejjednoduššího mustru. Pomsta, návrat, padouch, dávná milenka a tak dále a tak dále a tak všelijak podobně. A nemusí to bejt nutně špatně, důležitý je vytáhnout si hlavu z prdele a nepředstírat umění. Filmy jsou stejný, mění se kulisa. Každá kovbojka by se mohla prostou záměnou kulis a kostýmů změnit ve film odehrávající se krátce po atomové válce a podobně. Pokud bych měl snímek E Dio disse a Caino přirovnat k jinému snímku, byla by to Vrána; atmosféra je podobná, gotická, ponurá, ultimátní. Klaus Kinski v kladné roli pochopitelně nepůsobí nijak kladně; spíš jako perverzní přízrak. Biblická atmosféra filmu je umocněna blížícím se tornádem. Závěr je příjemně mrazivý (hrdinův odjezd do pustiny). Tak pravil pederast. ()
Klaus Kinski byl deset let na nucených pracích, kam se dostal za zločin, který nespáchal. Vrátí se do města, aby se mstil. Nic víc. Průměrný western, nic nového, by se dalo říct. Jenomže způsob, jak je to natočené, z toho dělá nadprůměrnou záležitost. Celým filmem prostupuje skvělá dusná atmosféra, strach, napětí, skoro celé se to odehrává v noci, když se vysloví hrdinovo jméno, začnou krákat ptáci, vítr roznáší prach po celém městě, jsou tu tajné chodby pod městem, hlavní hrdina mizí jako duch, zvoní zvony, hrají varhany... Antonio Margheriti (QT si půjčil do Panchartů jeho jméno) nejspíš trénoval na nějaký horor. K tomu je tu skvělá hudba a v jedné z vedlejších rolí (syn hlavního záporáka) se objeví budoucí Matouš (Šimon a Matouš jedou na Riviéru) Antonio Cantafora. Při závěrečné přestřelce v místnosti plné zrcadel jsem přemýšlel o plném počtu, nakonec, protože pár hlušších míst se tu přece jen objeví, i když krátce, jenom 4*. ()
Galerie (1)
Photo © CP Entertainment
![A bůh řekl Kainovi - Covery](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/165/039/165039666_d468b6.jpg)
Reklama