Režie:
Tim Blake NelsonScénář:
Tim Blake NelsonKamera:
Christina Alexandra VorosHudba:
Jeff DannaHrají:
Sam Waterston, Corey Stoll, Kristen Stewart, Glenn Close, K. Todd Freeman, Tim Blake Nelson, Jessica Hecht, Gretchen Mol, Michael Kenneth Williams (více)Obsahy(2)
Noc v zasněženém New Yorku, milovaný učitel, šokující zločin – toto provokativní drama skládá střípky záhadného života jednoho muže těsně předtím, než se navždy změní. Jednoho večera je Walter Zarrow (Sam Waterston), oblíbený profesor filozofie z Kolumbijské univerzity, cestou domů násilně přepaden na ulici. Snímek se v retrospektivě vrací o týden zpět a sleduje bizarní řetězec událostí, které vedly k tomuto zdánlivě nesmyslnému útoku. Postupně začnou vyplouvat na povrch skryté souvislosti mezi na první pohled nesourodou skupinou lidí – včetně sebedestruktivní studentky (Kristen Stewartová), hospodyně z předměstí holdující alkoholu (Gretchen Molová) a jednoho zoufalého muže (K. Todd Freeman) – a vytvoří spletitou a fascinující mozaiku ztracených duší, které spojila dohromady tragédie. (Cinemax)
(více)Recenze (17)
Řekl bych poněkud podhodnocený film o životě, jaký je, v neokoukaném a velice autentickém kabátě. Dojemné, lidské a mnoho a mnoho nešvarů i švarů naťukávající komorní drámo, které má co nabídnout od první do poslední minuty své stopáže. Kdo by se čertil nad ne úplně originální formou, když probíraná témata jsou tak mrazivě aktuální a krásně aplikovatelná na kohokoli z nás.... Že? ()
na mozaiky mam slabost. hodnotenie cisto subjektivne. lebo New York, lebo herci, lebo filozofia, lebo zivot. ()
Silné, dobře napsané postavy, a zajímavé filozofické otázky na tělo, v bohužel ne příliš atraktivním podání tuctového dramatu aka slepenci několika pohnutých osudů. Been there, seen that. ()
Umenie ako žiť, je otázka, ktorá ľudstvo trápi už od nepamäti. Mnohí síce odpovedajú vzletnou frázou v štýle - predsa tak, aby všetci plakali keď zomriete - ale ako to docieliť už nikto presne nepovie. Nuž, na to si asi musí každý odpovedať sám, a myslím, že tomu profesorovi sa to aj celkom podarilo... Hlavná os príbehu a film ako celok ma síce až tak neoslovil, no niektoré mini príbehy boli minimálne zaujímavé. Tiež zopár myšlienok stálo za to, hlavne čo sa týka toho záverečného prejavu profesora - to bolo brilantné. Slabší nadpriemer. 70/100 ()
Snaží sa o film ako bolo Love Actually alebo Men, Women & Children, ale nie je to úplne ono. Nechcem tvrdiť, že "Anesthesia" je zlý film, no myslím si, že naši hrdinovia nie sú tak zaujímaví na to, aby dokázali ťahať film a ani všetky ich samostatné príbehy tak zaujímavé nie sú. Budem úprimný, že tam je pár dobrých a zaujímavých myšlienok a myslím si, že záver filmu je veľmi dobre spracovaný, ale inak si myslím, že všetko sa snaží byť dobré a celkovo to aj do kategórie "dobré" spadá. Neviem ale čo by som na filme tak výrazne pochválil, aby som si povedal, že by bol hodný toho, aby sa k nemu ľudia vrátili, alebo čo by ho odlíšilo od iných filmov v podobnom duchu. Ale som rád, že som film videl aspoň raz. Škoda, že to len nie je zaujímavejšie, lebo jednoznačne je cítiť, že to byť mohlo. Hodnotenie: B ()
Nie zlá mozaika zo života. Niektorí herci ma bavili viac ako iní, a to isté platí aj o jednotlivých príbehoch. 3,5* ()
Jednotlivé příběhy jsou docela v pořádku. Sami o sobě jsou celkem zajímavé a dobře zahrané. Problém však nastává ve struktuře samotného filmu. Příběhů je mnoho a 90 minut je pro jejich pořádné rozpracování zatraceně málo času. Celý film tak zůstává podivně nakousnutý a nedokončený, přičemž emoční dopad na diváka je tak téměř nulový. Velká škoda. 5/10 ()
Zřejmě pokus napodobění oskarového Crash, který nevyšel. ()
Anesthesie vypadá jako další z mozaiek, ale mozaika dává dohromady ucelený obraz a to se tady nestalo. Jde spíš o sérii minipříběhů několika lidí, do jejichž osudu nezvratně promluví útok na starého profesora. A nutno dodat, že v minimálně dvou případech je to promluva silně účelová. Ale to mi vlastně nevadilo, protože problémy, ze kterých se jednotlivé postavy snažily vybřednout, byly opravdové a zahrané bez teatrálních gest nebo přehnaně emotivních proslovů, takže vše působilo uvěřitelně. Větší potíž jsem měl jen s Kristen Stewart, jejíž role byla blbě napsaná a ještě hůře zahraná, ale celkově velmi dobrý dojem mi nijak zvlášť nezkazila. 75% ()
Nic moc jsem od filmu nečekal, v podstat jsme se na něj s přítelkyní podívali hlavně proto, že tam hraje Kristen Stewart, kterou máme celkem rádi. Respektive přítelkyně určitě víc. Ale nakonec se ukázalo, že tenhle propletenec osudů je natolik zajímavý a natolik dobře napsaný, že mě to bavilo. Není to jen o hercích, ale i o tom, co se zde povídá a děje. ()
Od filmu jsem neměla žádná očekávání a docela mile měvpřekvapil. Jedná se o jeden z těch snímků, kde je více prolínajících se příběhů, respektive kde se jednotlivé příběhy postupně schází a provazují. Některé momenty mi přišly trochu kostrbatější z hlediska reálnosti v příběhu, ale celkově určitě nemůžu tvrdit, že by na mě film působil nějak uměle a těžkopádně. Škoda je, že jednotlivé příběhy nedostaly více prostoru, protože takhle bylo všechno jen nakousnuté, ale žádné z témat (drogová závislost, workoholismus, nevěra, perfekcionismus, povrchnost, životní hodnoty....a mnoho dalšího) nebylo rozpracované více do hloubky. I tak se ale dají najít scény a proslovy k zamyšlení. ----"Are we done? We can destroy cities, alter the planet irreversibly, speak instantaneously face-to-face from across the globe, create life where there was to be none, even while intoxicating ourselves with it all. And yet, how do we still seek purpose? And where do we hope to find it if we're so busy convincing ourselves there needn't be any? "---- ()
Se snímky, které se snaží o nějaký přesah je to těžké. Vybalancovat vyznění tak, aby nepůsobilo mravokárně, strojeně nebo jen otravně, to chce umění. Nelsonovi se to daří pouze částečně. Předně, těch střípků v mozaice je přeci jen příliš. Jakkoliv se mi líbil výkon Kristen Stewart a její monolog patřil k těm nejlepším scénám filmu (a hlavně na poslední chvíli uhnul z trapného strefování se do technologie komunikace, které má tak v oblibě starší generace), její postava ve filmu vůbec nemusela být. Takhle je film do devadesáti minut možná až příliš nahuštěný. Nepůsobí ale skokově, ačkoliv se velká rozhodnutí a posuny dějí v rámci jednotlivých konverzací. Jenže kdo se někdy díky jedné konverzaci neocitnul na neočekávaném místě? Co mi ale vadí a na Anesthesia i mrzí je využívání archetypických postav - zejména v případě "zoufalé manželky" Sarah a drogově závislého Joea. Už i samotný Walter jako učitel, kterého 99 % z nás nikdy nepotká je prototyp vysněného amerického univerzitního vzdělání. O to nezajímavěji pak zní z jeho úst ústřední myšlenka filmu, když se naťukává mnoho jiných a zajímavějších témat jinde (např. Ella vs nemoc její matky). Buď jak buď, počin je to přinejmenším pozoruhodný. ()
Není přímé spojení mezi všemi postavami, nicméně všechny osoby ve filmu prožívají určitou změnu, hledají úlevu od bolesti a frustrace, jsou to inteligentní lidé. Čelí aktuálně strastem, se kterými se vyrovnávají právě během celého tohoto filmu. Problém je, že příběhy nejsou dostatečně soudržné. Anestézie je hromádka zajímavých příběhů, která nesmírně působí na city člověka, ovšem nemá to vhodnou formu a nestačíte si oblíbit žádnou jinou postavu kromě profesora filozofie. 85 minut je dostatečný čas, aby se některé příběhy měly šanci rozvést, ale některé vyčnívají více. K. Todd Freeman exceluje a podává naprosto uhrančivý výkon představující drogově závislého! Intenzita filmu tkví v dialozích a castingu, který se snaží vyždímat hromadu emocí v každém okamžiku z nepříliš dobrého scénáře. “How do we still seek purpose? And where do we hope to find it, if we’re so busy convincing ourselves there needn’t be any?” ()
Neměla jsem žádná očekávání, a byla jsem velmi mile překvapena. Film plný reálných situací z dnešního světa, skvělé dialogy a nečekané neohrané vtipy. Nejlepší byl monolog Kristen Stewart. ()
Film režiséra Tima Blakea Nelsona, ktorý k nemu napísal aj scenár a stvárnil v ňom jednu z rolí, z roku 2015 prenáša diváka do New Yorku. Jedna z najväčších aglomerácií sveta sa síce vyznačuje veľkou anonymitou, ale zároveň - ako to zachytáva práve Nelsonova snímka - môže ľudí aj na základe náhody spájať. Dokazuje to aj spleť, či ak chcete mozaika príbehov, na ktorých je jeho dielo postavené. Práve ich zdanlivá obyčajnosť je tým, vďaka čomu má silu získať si diváka. Predostiera pred neho totiž situácie, ktoré do veľkej miery môžu pre mnohých zaváňať každodennosťou. Problémy so samým sebou, problémy so svetom a problémy v medziľudských vzťahoch, a to naprieč viacerými generáciami a vekovými skupinami. Film je naozaj akousi skladačkou toho, čo všetko môžu obyčajní ľudia vo svojich životoch prežívať. Nelsonovi sa v tomto smere podarilo vytvoriť veľmi dobrý príbeh, ktorého funkčnosť podčiarkuje priam až autenticky pôsobiacim hereckým obsadením. To dokáže na diváka pôsobiť veľmi prirodzene, a to aj napriek tomu, že sa v rámci neho vyskytuje viacero zvučných mien. Anesthesia príbehovo predstavuje ľudskú prirodzenosť a spája ju s filozofickým pohľadom na svet a život ako taký. Zároveň táto zo začiatku nesúrodá mozaika vytvára jeden konkrétny a komplexný celok, zobrazujúci, ako môžu byť jednotliví ľudia a skutočnosti prepojené a navzájom ovplyvnené bez toho, aby o tom museli nutne vedieť. Newyorská výprava, hoc nie je vo filme jedným z dominantných prvkov, dotvára atmosféru celého príbehu, ako aj zvýrazňuje produkčnú nezávislosť snímky. ()
Celý film čekám na nějaké rozumné zakončení...ale ono se žádné nekonalo a kdyby film plynul dál v podobném duchu, tak můžu koukat celý život. Film o životě a zároveň o ničem, protože podobné životy a osudy žije každý z nás a podobné příběhy bychom dokázali napsat také. Děkuji, nikdy více... ()
Rádoby existenciální "sonda" - bohužel právě jen rádoby. Za pozornost stojí krkolomný, neumětelský scénář, něco takového se nevidí často. ()
Reklama