Režie:
Niels Arden OplevScénář:
Bo Hr. HansenKamera:
Rasmus VidebækHrají:
Sidse Babett Knudsen, Pilou Asbæk, Anders W. Berthelsen, Jacob Lohmann, Frederik Winther Rasmussen, Kurt Ravn, Julie Carlsen, Bodil Lassen (více)Obsahy(1)
Film se odehrává v 70. letech. V dánském městečku se čtrnáctiletý Martin připravuje na biřmování, díky němuž se promění z chlapce v muže. Náhle mu však umírá milovaná matka a její tragická smrt vyvolá řadu nečekaných událostí. V podivném městečku, které leží na samém konci světa, se čtrnáctiletý Martin připravuje na jednu z nejformálnějších proměn chlapce v muže - biřmování. Píše se rok 1976, ve vzduchu je všudypřítomná hudba a hormony se bouří. Do toho všeho však náhle umírá Martinova matka a její tragická smrt vyvolá řadu nečekaných událostí, jež navždy změní Martinův život a nenávratně poznamenají i ostatní členy místního společenství. Silný, humorný a působivý příběh o tom, jak život a smrt nevyhnutelně změní každého z nás. (Cinemax)
(více)Recenze (13)
Citlivý, ale ne ubrečený, odvážný, ale ne vulgární a hlavně pravdivý a moudrý film o dospívání aneb Chlap to potřebuje ve smutku i v radosti. 1) Dospívání vyžaduje empatii a porozumění. 53letý režisér Niels Arden Oplev dokázal precizně pojatými vteřinovými detaily vyjádřit to, k čemu by dobrý spisovatel potřeboval několik stránek textu._____ 2) Sportovní nebo také závodní chůze (občas nazývaná pod neblahým vlivem angličtiny rychlochůze) pěkně symbolizuje Martinovo a Kimovo potýkání se s životem na přechodu z dětství do dospělosti. Rovněž konfirmace (obdoba katolické svátosti biřmování) podtrhuje nenávratnost nadcházejících událostí._____ 3) Spoiler. Homosexuální fáze dospívání u Martina splývá s uvědomováním si vlastní sexuality. Je nejasné, co se z toho vyklube. Nejpravděpodobněji bude Martin žít klasický heterosexuální život s občasným homosexuálním úletem, pokud vůbec. Kimovo chování už dnes předznamenává jeho budoucí pravděpodobnou homosexuální orientaci. Ale nic není dané, cesty Boží jsou nevyzpytatelné a další vývoj obou chlapců je ve hvězdách._____ 4) 14letý Villads Bøye (hlavní postava Martin) podal ve svém debutu neobyčejně přesvědčivý výkon. Ani 15letý herecky trochu zkušenější Frederik Winther Rasmussen (Martinův přítel Kim) nebyl špatný. Na oba se těším v dalších filmech. ()
Tady nejsou úchyláci nejenom dospělí, ale i děti. A Niels Arden Oplev se tenhle mezisvět mezi realitou a nějakým na první pohled nenápadným dánským maloměstem, snaží odvyprávět a přitom se z toho nezbláznit. Já vážně nad některými sexuálními názory kroutil hlavou. Třeba když táta synovi vysvětloval, že i když mu máma umřela, tak si občas potřebuje někam štrejchnout. Přitom kluk měl v tom momentu už takový zkušenosti, že by táta nestačil zírat. Rychlochůze je dost divná, těžce osobní a některé scény by klidně mohla vynechat. Jinak ale nemůžu říct, že třeba závěr by mě nezaujal. Nebejt některých momentů v příběhu, tak se jedná o vcelku solidní depkoidní Skandinávii s pozitivním nádechem. Na druhou stranu tenhle film místy solidně šokoval a tudíž potvrdil to, co Skandinávie také umí. ()
Dánské "coming of age" retro. Bizarní humor, ale i po týdnech si z toho dost pamatuju. Navíc jsou tu docela šokující queer motivy, ale co jsem zaznamenal, tak tohle je pro Dány dost specifické, jsou to úchyláci (viz třeba film Sex, drogy a daně). Palec nahoru. 7/10. ()
„Chci s vámi mluvit, kluci. Máma se starala o vaši výchovu, já o tom nevím ani ň. Tak jsem myslel, že teď už jste velký kluci. Pojďme se domluvit, že aktuálně jsme dospělí, a každý z nás tří se bude starat sám o sebe.“ Přinést čerstvému vdovci chlast a porno časopisy je opravdu svérázný způsob vyjádření upřímné soustrasti…bohužel to však byl také 1 z mála momentů, který mě skutečně pobavil. Jako největší problém Rychlochůze vnímám jeho nepříliš fungující žánrové ukotvení. Mnohdy nešťastné přepínání mezi smutným dramatem, a naopak odlehčenou tragikomedií sázející na pubertální humor dospívajících dětí docela dřel. Nedokázal jsem se na to emocionálně naladit, a to ani na postavy, které mi nebyly příliš sympatické (jen tu musím podotknout, že ve zdejším obsazení neuvedený Dencik je opravdový herecký chameleon a dokáže zaujmout v jakkoli úchylné, klidně i vedlejší roli). Minul mě i konec. Oceňuju sice Martinův závěrečný, zcela výmluvný pohled, ale hodnocení už nezachrání. Za mě podprůměr, od Opleva jsem zvyklý na jinačí kvalitu. ()
Krásný, příjemný dánský retro coming out. Největší pochvalu si zalouží chlapci Villads Bøye a Frederik Winther Rasmussen, představitelé Martina a Kima. Jejich společné scény jsou tak nádherné, nevinné a upřímné, že jsem až žasla, s jakou přirozeností a nenuceností je dokázali zahrát. Zvláště Frederik Winther je fakt krásný kluk. Jejich společná milostná scéna mi přišla tak krásná, že se mi chtělo až brečet:) A zase jsem si pomyslela (a zmiňuji to snad v každém komentáři k filmu, který mě takto zaujme:), jak lehce dokáže tolik evropských zemí filmy s gay tématikou natáčet a jejich představitelé, ať v dospívajících, nebo dospělých rolích dokážou být tak přirození a suverénní, nebojí se ukázat a jdou do svých rolí naplno. Říkám si, jestli někdy nadejde den, kdy se něčeho takového dočkáme i v českém filmu... ()
Prvú polovicu filmu sledujeme ako sa Martin vyrovnáva s tým, že mu nečakane zomrela mama, s objavovaním vlastnej sexuality, byť naraz zaľúbený do dvoch osôb, do Kim aj Kristine. V druhej polovici sme svedkami pár šokantných situácií, okrem iného aj počas Martinovej birmovky. Koniec filmu vypálil optimisticky, chlapec to nejako zvládol, všetci sa usmievajú, sú šťastní, držia sa za ruky a jeho hádam čakajú po tom všetkom už len dobré veci. 3,5*. ()
Sigmund Freud by mal určite radosť a s autorom námetu by si určite sadli do noty. Ja osobne však k základnej premise filmu mám zopár výhrad a tak až taká nadšená nie som. Ono by to bolo OK ak by udalosti, ktoré sa diali po smrti Martinovej matky boli prezetované ako jednotlivý prípad (aj takýto sme...), lenže ono sa to tam nejak príliš generalizovalo, že veď takto je to normálne...no ja si to nemyslím. Nemyslím tým na Martinove konanie to bolo vzhľadom k veku pekne vystihnuté. Napríklad scénka u Pelliho v byte bola skvostná (samozrejme aj vďaka prítomnosti Davida Dencika) :-). Skôr konanie viacerých dospelých mi prišlo trochu "mimo". Obzvlášť ak si uvedomím, že toto všetko vytvára v hlave mladíka budúci obraz o sexualite, o ženách, ale aj o mužoch. Prišlo mi to, akoby film opisoval akúsi bežnú "normu" správnia s čím sa jednoducho nestotožňujem. Ale samozrejme toto všetko je len moje osobné vnímanie a niekomu inému sa to páčiť môže. Videné v rámci Challange tour - 30 dní so svetovou kinematografiou. ()
V každém případě zajímavý film; ostatně jako mnoho dalších severských filmů. Za celoživotní práci s dospívajícími dětmi jsem zažil i několik případů, kdy dětem zemřela maminka. Žádné z těchto dětí si však na pohřbu nepohvizdovalo, natož aby se vrhalo za maminkou do hrobu. Ať se na mě tvůrci filmu nezlobí, ale podle mě byla tato „pohřební“ scéna nepatřičná a nereálná. Nepochopil jsem ani scénu, která by se dala nazvat „koulovaná“. Nějak mi do děje filmu nezapadala. Nejsem žádný církevní odborník, ale nevybavuji si žádnou normální církev, která by souhlasila s předmanželským pohlavním stykem, zejména pak u 14letých dětí. Připadalo mi tak nějak pokrytecké, když se děti sice pilně připravovaly na konfirmaci, ale zároveň si plánovaly pohlavní styk, respektive homosexuální pohlavní styk provozovaly. Na druhou stranu právě tím působil film realističtěji. ()
Pekne to vo filme ukázali, že cirkev, bisexualy a homosexuály sú tá istá krvná skupina. Cirkev produkuje pedofilov a buzíkov. Prvých zmieňovaných kryje a druhých nenávidí. ()
Nic mi neříkající nuda, ke které nevím jak jsem se vůbec dostal. 20% ()
Film, který na mne výrazně zapůsobil silou příběhu, jedinečnými filmařskými záběry i vynikajícími hereckými výkony. Mnoho psychologů zabývajících se dospíváním vyjádřilo, že v době puberty se chlapec často nejprve zamiluje do svého přítele a teprve později do dívky. Tento film tuto skutečnost jen potvrdil, neboť první tělesný láskyplný vztah prožije hlavní hrdina Martin (Villads Boye) právě se svým nejlepším přítelem Kimem (Frederik Winther Rasmussen), kterého má stejně rád jako svoji kamarádku Kristýnu, od níž by již ale také chtěl něco víc, než jen kamarádství. O ni ale stejně tak stojí i Kim, s čímž se před svým přítelem netají. Film je svérázně s bravůrou nasnímán a má svůj osobitý severský styl, který je ale v tomto díle pochopitelný. Je bezesporu přínosem pro pochopení světa dospívajících i jejich často velice křehkých vztahů. Je i o tom, jak zůstat sám sebou a nepodlehnout názoru jiných. Film byl natočen podle autobiografického románu Mortena Kirkskova, odtud určitě jeho bezprostřednost a navíc se režie ujal skvělý dánský režisér N.A. Oplev, jehož film "Jednou budem dál"(2006) posbíral mnoho cen a též byl sondou do duše dospívajícího chlapce. Shrnuto a podtrženo - skvělý film dánské kinematografie a já mu dávám plný počet hvězdiček.(Dodatek 10.2.2018 - Až třetina chlapců v pubertě se se svým nejlepším kamarádem oddá tělesným dotykům a něžnostem, včetně vzájemné ipsace a přesto nejsou "homosexuály", jak se dnes moderně a zcela úchylně tvrdí, což špiní ryzost upřímného přátelství, je potřeba se přes to přenést!) ()
Jak já zbožňuju, když mě nějaký film úplně odrovná... :')) Omlouvám se za moje emocionální výlevy, ale někdy se prostě nedokážu vyjádřit jinak, než od srdce (a tehdy to nemá nic společného s mojí jinak jistě zcela vyspělou myslí). Přesto, že konec filmu dává šanci pro docela optimistický nový začátek (protože upřímně, po takové studené sprše, jakou Kapgang rozhodně je, bych už asi ani nic jiného nesnesla), celý film jsem se měla tendenci utěšovat, že takhle složité by to v reálném životě měl jen málokdo. Prostě mi přišlo, jakoby celý film byl o tom, kolik toho může jeden člověk emočně snést. Smrtí Martinovy matky vychází na povrch nové stránky jeho nejbližších a on je tak nucen předčasně dospívat. Být rozhodný a nést novou zodpovědnost, která by na něm v danou dobu ještě být neměla. V tu samou dobu si taky prochází, spíš než objevováním vlastní sexuality, prvními láskami, které jsou právě zoufale nerozhodné. Ale možná právě tyto velké a menší tragedie v Martinově životě, jeho vnitřní boj, zformují novou sílu, jejíž záblesk můžeme vidět na konci filmu. Všechno je ještě otevřené. Uff. ()
kurnajs nakoniec to chalanisko zobral sportovo. ()
Reklama