Režie:
Quentin TarantinoScénář:
Quentin TarantinoKamera:
Robert RichardsonHudba:
Ennio MorriconeHrají:
Samuel L. Jackson, Kurt Russell, Jennifer Jason Leigh, Walton Goggins, Demián Bichir, Tim Roth, Michael Madsen, Bruce Dern, James Parks, Dana Gourrier (více)VOD (4)
Obsahy(2)
Několik let po občanské válce se zasněženými kopci Wyomingu řítí dostavník. Veze se v něm John Ruth (Kurt Russell), lovec lidí, známý také jako „Kat", a Daisy Domergueová (Jennifer Jason Leigh). Jeho čeká odměna, vypsaná na její hlavu, ji soud a oprátka. Po cestě potkají dva muže – majora Marquise Warrena (Samuel L. Jackson), bývalého vojáka, ze kterého se také stal obávaný lovec lidí a Chrise Mannixe (Walton Goggins), jižanského odpadlíka, který o sobě tvrdí, že je novým šerifem ve městě, kam mají všichni namířeno. Když jim silná vichřice zabrání pokračovat v cestě, rozhodnou se hledat útočiště v dřevěnici u Minnie, která je oblíbenou zastávkou dostavníků. Ve dveřích je však nevítá majitelka, ale několik cizinců, kteří se rozhodně netváří přívětivě. Nad horským průsmykem zuří sněhová bouře a osm pocestných začíná tušit, že se do města asi nedostanou... (Forum Film CZ)
(více)Recenze (2 110)
Filmy Quentina Tarantina mám ve velké oblibě. Vždy se mi na nich líbí ta bezprostřednost a přímočará brutalita, která je doprovázená vybroušenými dialogy, jenž fantasticky dotváří atmosféru jeho filmů. Takže, jak se povedl jeho osmý počin, který nese jméno The Hateful Eight? Výborně! Tarantino na ploše čítající 182 minut, což je jeho zatím nejdelší snímek, rozehrává výborně broušenou dialogovou přestřelku, která Vás prostě uchvátí a posadí pevně do křesla. Každá konverzace je na míru soustružená dané situaci, takže Vás bez problému vtáhne do jakékoliv verbální přestřelky. I tento film Tarantino rozdělil do několika po sobě jdoucích kapitol, avšak tentokrát zde vstupuje na scénu také jako vypravěč, což na mě osobně mohutně zapůsobilo a utvrdilo mě ve faktu, že Quentin Tarantino prostě točí filmy podle sebe, pro své fanoušky a hlavně, s notnou dávkou působivých nápadů, které by se ostatní režiséři báli převést na plátno. Co se týče obsazení, které je, až na pár výjimek (Channing Tatum), výborné, stejně z té plejády herců notně vyčnívá Samuel L. Jackson, který je v tomto filmu jednoduše fenomenální. Svůj maniakální smích dotáhl až k absolutní dokonalosti, takže jeho postava vysloužilého majora a lovce lidí dostává zcela nový, netušený náboj. Jsem si zcela jist, že jeho historka o velkém černém penisu vstoupí do dějin kinematografie. Takže co dodat na závěr? Quentin Tarantino fenomenálně zakončil svou neoficiální trilogii, která započala snímkem Inglourious Basterds a pokračovala snímkem Django Unchained. Opět do nás "pumpuje" skvělé dialogy, perfektní soundtrack a litry krve. A já, jakožto pravověrný fanoušek stojím a tleskám, jelikož tyto Reservoir Dogs na Divokém Západě jsou prostě čistokrevnou esencí toho, co na jeho filmech máme rádi. „Oh, you believe in Jesus now, huh, bitch? Good, 'cause you 'bout to meet him!“ ()
Hrozný ale fakt hrozný film proč zaco nepovedlo se a taky dost nelíbilo. ()
Quentin Tarantino opět ukázal, že patří mezi nejlepší současné scénáristy a režiséry. Western je žánr, který americké filmové tvorbě sedí. Zde se na plátně rozehrává příběh několika lidí, které zimní vichřice svede na jedno zdánlivě opuštěné místo. To slouží jako zázemí pro cestovatele. Jednotlivé postavy postupně poznáváme a odkrývají se různé vztahy, které mezi sebou mají. Film je tedy celkem poměrně dlouhý a v první půli spíše založený na dialozích (takže pokud tomuto někdo neholduje, bude ho to nejspíš nudit). Nicméně tak od poloviny snímku přijde změna, která je plná konfliktů, dramatických scén, krve a násilí. O drastické způsoby odchodu z tohoto světa není nouze. Krvavé scény k tvorbě Tarantina tak nějak patří. Hlavních představitelů je osm. Otázkou je, kdo přežije. - "You only need to hang mean bastards, but mean bastards you need to hang." ()
Ak povahu predchádzajúcich Tarantinových filmov vystihnem "strieľaním & sekaním", charakter Hateful Eight bude maľovaním (teda aspoň jeho valná čas). V poradí 8. film "magora z videopožičovne" nás uvádza do svojho westernového sveta (ktorého nehostinnosť by dala zabrať aj Leoneho chuligánom) cez veľké, hudbou pravého majstra podkreslené, krajinomalebné celky, prechádzajúce do dusivej konverzačky, ktorej režijná puntičkárskosť nemôže nepripomenúť Kubricka. Valná časť stopáže sa vyznačuje práve nesmiernou vyzretosťou autora, valiacou sa neúprosne z každého jedného políčka. A akonáhle sa v tejto pomaly sa plížiacej, gurmánskej skaze začnú prejavovať expresívnejšie znaky Tarantinovej tvorby, verte tomu, že ešte nikdy neboli "tarantinovskejšie". Gargantuovský kus majstrovstva. ()
„Move a little strange, you're gonna get a bullet. Not a warning, not a question... A bullet!“ Nejnechutnější a zároveň nejpovedenější Tarantino. Už jen začátek inklinuje k tomu, že tohle bude dlouhá a pomalá jízda. Záběr na zmrzlou sochu je dlouhý a než se dostaví první mluvená slova ve filmu, tak to chvilku trvá. Fanoušek odrozený na „Tarantinovkách“ chrochtá blahem, ti ostatní trpí, protože záběr na zamrzlou krajinu s dostavníkem je pro ně málo akční a málo cool. Zatímco někteří tu popisují první hodinu filmu, jako zbytečnou a nudnou, a následně opěvují masakr v druhé polovině. Tak u mě je to přesně naopak. Když se vedou dialogy v dostavníku a my sledujeme partu „cizinců“, tak si doslova užívám každou větu. Pro někoho nudné, pro mě vyloženě dokonalé. Tarantinovi dlouhé a brilantní dialogy jsou srdcem tohoto filmu, ať už chcete nebo ne. Tím bych jednoduše řekl, že Nespoutaný Django (2012) byl divákům přístupnější a Osm hrozných si užije víc, ten kdo má Quentina v oblíbených deset. „Ain't no way I'm spending a couple of nights under a roof with somebody I don't know who the hell... so who are you?“ Z herců vyniká nikdo jiný než samotný Samuel L. Jackson. Po vedlejších rolích mu postava Majora Marquise Warrena padne jako ušitá a o hereckém výkonu nelze debatovat. Jako další pán na (ne)holení je Kurt Russell, který se rozhodl svůj návrat na scénu pořádně opepřit. Jeho postavě fandíte a říkáte si – Že by se alespoň tahle postava dočkala závěrečných titulků? Jennifer Jason Leigh je správně odporná a Walton Goggins jako Sheriff Chris Mannix mi tu rozhodně přijde jako postava na odlehčení atmosféry. O to víc mě překvapilo, jak je jeho postava ve filmu sympatická. Nakonec je krása vidět znovu Michaela Madsena a slyšet jeho chraplák. (Následuje drobný, leč docela důležitý SPOILER!) Ač postava Channinga Tatuma má minimální prostor, tak musím říct, že mi tam neskutečně dobře zapadne! (Konec drobného, leč docela důležitého SPOILERU!) O Hateful Eight bych mohl napsat samou chválu a rozhodně bych nepřeháněl. Atmosféra ve filmu je prostě vynikající. Díky ostrým dialogům a hudbě panuje ve filmu možná až příliš velké napětí. Rozhodně takové, jako jsem nezažil už pekelně dlouho. S tím se pojí i to, že hudba od Morriconeho je prostě naprosto úžasná. Ať už smyčce, nebo kytary, tak vždy to nejen skvěle zapadne do filmu, ale zároveň to v určitých momentech vytváří, právě onu hutnou atmosféru Osmi cizinců. „Now we're talkin'!“ Naposledy jsem měl chuť kupovat cd s filmovým soundtrackem před třemi lety, a nyní vím, že „Nenávistnou Osmičku“ prostě musím mít ve sbírce! Pokud by přece jen nebyl film s nejvyšším hodnocením letos, tak hudba je rozhodně soundtrackem roku bez debat. Samotný koncept, že se opět dělíme na kapitoly (jednu i retrospektivě), slyšíme Tarantina jako vypravěče a atmosféra si moc nezadá s Thing od Carpentera, mi byl neskutečně lahodný. S tím se začíná pojit i to, že pokud znáte filmy od Tarantina, tak vám tento některé připomene. Nejvíce asi Reservoir Dogs (1992), jen starý sklad se vymění za chatu ve sněhovém blizardu. A závěr může snadno připomenout Pitta a jeho Hanebné pancharty (2009). Poslední k čemu bych se rád vyjádřil, je vlastně přemíra násilí ve filmu. Rozhodně se jedná o nejbrutálnějšího Tarantina. Zatímco Nespoutaný Django ještě vyjadřoval stylizované násilí, tak tady se jedná o čistou řezničinu. Pokud jsem kdysi napsal, že Střílení hlav koním a do pánských rozkroků vás jenom připravuje na pořádně krvavý masakr na konci filmu… , tak vězte, že Django byl pouze pohádka. Hateful Eight jde dál a ustřelování hlav a zvracení krve je celkem běžnou záležitostí. I když je to první film od Tarantina, ze kterého se mi udělalo zle, tak musím říct, že vyrazit na 70mm do kina je přesto zážitek a já už teď vím, že to tento měsíc nebylo pouze jednou........PS: Jediné co by mě chybělo osobně k dokonalosti filmu, je více humoru. Film sice má několik skvělých situačních a dialogových chvil, ale spíše se kloní k vážnosti. I když se tedy našla jedna scéna, při které jsem se smál na celé (téměř plné) kino zcela sám…???!!! (100 %) () (méně) (více)
Nejukecanější Tarantino a dost možná jeden z nejužvaněnějších filmů vůbec. Než zazněl první výstřel, uběhla víc než hodina a půl a i když mě ty slovní výměny vesměs bavily, začínaly mi po šedesáti minutách lézt pomalu krkem. Že mi z něho nevylezly měli na svědomí Morricone se svojí muzikou, naprosto dokonalí herci a jako bonus dokola se opakující proměna Tima Rotha v Christopha Waltze a zase naopak. S prvními cákanci krve se sice kecat nepřestalo, ale konečně začala nekompromisní jízda plná gore a černého humoru a pořádně to rozbalili i herci, přičemž prim hrála Jennifer Jason Leigh, která se změnila v pekelnici jak vyšitou. Ale jak za mlada řádil i Jackson a hodně mě bavil Goggins. Škoda, že to Tarantino s tím slovíčkařením trošku přehnal a neskrouhnul to alespoň o půl hodiny. Mohl to být jeho nejlepší film. 85% ()
Pomalý a dlouhý rozjezd zapříčinil, že jsem začla pochybovat o režisérově umu. Ale pak to přišlo, hlášky ostré jako břitva, stejné jako další hrdinové, co se objevili na scéně, prostě Quentin jak má být. Poklona S. L. J., který mě převelice bavil a stal se i mojí nejoblíbenější postavou a neskutečně jsem mu fandila, ať nezkape. Tím, že Tarantino obsadil do jedné z rolí hvězdičku slaďoučkého bezmozkového Channing Tatuma, který nemá žádný koule, aby tady zaválel, mě opravdu nasral! Jinak celkově obsazení, bylo více než uspokojující, většina herců známo z předchozích filmů, což se mi na Quentovi líbí, že se svoji osvědčenou kvalitou řídí. Nakonec to bylo pěkné pokoukání, vůbec mi nevadila dlouhá stopáž filmu, naopak ke konci jsem si přála, ať to ještě aspoň chvilku pokračuje. Ten, kdo má Tarantina nakoukaného od A do Z, si určitě vzpomene během tohoto mrazivého představení na jednu z jeho prvních věcí. ()
Tarantinovský výplach mozků. Jestli máte rádi jeho jatka, oukej, tady nejsou, jestli máte rádi jeho "moudrý" dialogy, oukej, tady nejsou. Totální hovadina, kterou drží nad vodou snad jenom pár žvástů Samuela L. Jacksona. Totálně nudných 90% filmu a když teď koukám na ty minuty, říkám si, jakej jsem vůl, že jsem daroval 3 hodiny života takový filmový břečce. Celej film o totálním prdu, největší záhada, kdo je v boudě kdo, kdo je s kým, i když od začátku je jasný, jak to dopadne....největší záhada pak bude asi týpek ve sklepě, což je asi největší zápletka těch 3 hodin. Možná proto je tu film zařazenej do kolonky Mysteriózní :-D Což je asi vtípek :-D Tim Roth měl protentokrát nahradit asi Christopha Waltze, protože jinak si to křečovitý napodobování neumím vysvětlit :-/ Každopádně to nemělo špetku zajímavosti a tarantinovské esence. ()
Tarantino Unchained. A abych byl upřímný, moc mě to neba. Zaprvé, Quentin se v domění, že teď už si fakt ve filmech může dělat co chce, neskutečně zasekává na zbytečných dialogových hříčkách a neúnosně všechno protahuje, zadruhé se utápí ve vlastních trademarcích (proč zas kapitoly? proč zas nechronologická odbočka?...), zatřetí je celá zápletka ála Agatha Christie vlastně dost předvídatelná. Takže co Osm hrozných ve výsledku nabízí? Parádní herce, Enniův soundtrack, výživné gore finále, ale především hodinu přebytečné stopáže, kterou stačilo vystřihnout a se zbytkem si trochu pohrát a měli bychom tu další šťavnatou tarantinovku. Ve stávající podobě to ale ztrácí i na Djanga, ke kterému mám své výhrady, ale aspoň jde o velkorysou podívanou, ve které je pořád na co koukat. Osm hrozných na těch několik výborných scén spotřebují až příliš mnoho přebytečného materiálu na to, abych si je mohl skutečně užít. 70 % ()
Také souhlasím s komentářem Civala. 167 minut nadměrného tlachání zakončených nechutnými krvavými scénami a létajícími kousky rozstříleného mozku. Myslím, že Tarantino se dohrabal za hranici divákovy trpělivosti a snášenlivosti. ()
Nový Tarantino si užíva každú jednu minútu, každé jedno filmové políčko. Divákom servíruje pomalú ale vo finále o to krvavejšiu a na zvraty bohatšiu konverzačku. Postavy sa neustále menia a my sami sme v neustálom napätí čo bude ďalej. Prvá hodina a pol je takmer bez výraznejšej akcie, ale o to viacej si užívame herecké kreácie všetkých zúčastnených. Ennio zase raz nezabudnuteľný. Celý čas som dumal nad tým prečo je tento film taký pomalý. Stiesnení na jednom priestore. Stále som si pripomínal v čom mali predchádzajúce filmy( snáď až na Jackie Brownovú) svoje osobité čaro. Potom prišla zvyšná hodina a pol. A veci začali do seba zapadať a odrazu sa aj moje očakávania ako diváka, ale aj túžba byť znova uchvátený režisérovou predstavou natoľko uchvátili, že posledných 20 minút som sa škeril blahom. Takéto filmy vie robiť len Tarantino. S každým ďalším pozretím nám znova odhalí niečo čo sme si pred tým nevšimli a znova nám dokáže že o svojich filmoch premýšľa a robí všetko preto aby nás bavili. Nesklamal. ()
Milujem Tarantinové ranné ukecané gangsterky a som rád, že sa Tarantino vrátil k svojim začiatkom a film pôsobí ako Reservoir Dogs vo westernovom prostredí. Väčšina filmu sa odohráva v jednej miestnosti, kde sa zíde 8 drsných chlapov a každý z nich má svoje vlastné zámery, ktoré postupne odkrývame v dlhých vyšperkovaných a skvele prednesených dialógoch. Vďaka tomu sa väčšina z hercov môže parádne herecky predviesť. Mimo famózneho Russella, Jacksona, Leighovej, Derna a Bichira mňa najviac uchvátil neskutočne vtipný vidlák z juhu Walton Goggins, ktorý si do veľkej miery ukradol film pre seba. Len Russell (neustále mlátenie Leighovej alebo odhalenie pravdy o dopise) a Jackson (veľký čierny lofas) mu v niektorých scénach stačili. Miernym sklamaním bol priemerný Roth u ktorého som si hovoril, že Tarantino tentoraz nezohnal Christopha Waltza a tak narýchlo obsadil Rotha. Najviac ma mrzel tentoraz v Tarantinovkách netypicky nevýrazný Madsen, ktorý si asi myslel, že znova toči videosračku v ktorej si zarába na nájom a tak väčšinu filmu len sedí alebo leží v posteli a predstiera, že je dobrák, ktorý ide domov stráviť Vianoce s matkou. To mohlo vtipne fungovať ak by sa snažil, ale nie je tomu tak. Príjemným bonusom je Tatumova úloha, ktorú si vychutnajú všetci jeho neprajníci. A poteší aj Tarantinové hlasové cameo. Už tradične vydarený je soundtrack, ktorý je tentoraz pôvodný, keďže Ennio Morricone zložil novú hudbu. Trochu zvláštne pôsobí extra širokouhlá kamera, keďže sa film odohráva hlavne v interiéry. Tarantino sa snažil neustále vymýšľať ako vynaliezavo zaplniť priestor a tak sa často nedočkáme klasických detailov na tvár pri dialógoch ale skôr polocelkov a rôznych hrátok s preostrovaním z jedného herca na druhého. Občas je to zaujímavé, ale skôr to rušilo a prijal by som klasické nasnímanie dialógov. Na štandardnej TV sú postavy strašne schované v priestore. Vtipne narážky na číslo 8 mi skoro pripomínali jak sa s číslami neustále pohrávali v seriáli Lost. Takze výsledok je z 80% klasický ukecaný a keď je to potrebné tak aj brutálny Tarantino a z 20% naťahovaný western. Zostrihanie filmu o takých 10-20 minút by mu tentoraz prospelo. Občas sú tam fakt hluché miesta. Celkovo ale veľká spokojnosť a film si určite pustím opakovane. 8/10. ()
Za mě určitě nejslabší z “westernové“ trilogie... Ale hlavně díky druhé polovině a Jacksonovi je to pořád povedená tarantinovka... Takže Osm horších z deseti... ()
Kdo by byl čekal, že režisér, jehož slávu v 90. letech utužovaly zlidovělé věty jako „negr plachtil čtyři patra“ nebo „já budu mejt podělaný okna, ty skládej negrovi lebku“, natočí v roce 2015 politické podobenství o kořenech zla ve Spojených státech. ()
Na moj vkus ukecané až strach a koniec zase príliš silné kafe... Trochu sklamanie, ale za štyri to vydá. ()
80%. The Hateful Eight je film fanoušky už dlouho dopředu předurčený k tomu, aby se stal "tarantinovsky" kultovním, a to i navzdory mezerám, kterých má víc než dost. Tříhodinový opus, kterým si obdivovaný tvůrce splnil další sen, má spoustu nepopiratelných kvalit - hudba legendárního Morriconeho je excelentní, výkon Samuela Jacksona tradičně fenomenální a i ostatní herci sekundují nad očekávání... ovšem tříhodinová stopáž je bohužel fatální a nepochopitelně ambiciózní přešlap, který se Tarantinovi nevyvedl a z nějž vychází i většina těch klíčových faulů, které následují. Minimálně tedy v první polovině, zhruba do první vraždy (která se na Tarantinovy poměry objeví až podezřele pozdě), je totiž The Hateful Eight jen prachobyčejná konverzačka, která těží z jediného - z jména "Quentin Tarantino" v titulcích. V kině asi o pět sedadel vedle mě seděl pán, který se (jako jediný) smál prakticky při každé druhé hlášce, až to působilo nuceně a nepřirozeně. Ne, že by ve filmu vtipné momenty nebyly, ale mám dojem, že tento pán hezky charakterizoval jádro fanouškovské základny "filmaře z videopůjčovny": Ano, Tarantino je rozhodně legenda a má za sebou minimálně dva opravdu kultovní filmy, o tom nehodlám pochybovat; ovšem jsou fanoušci s to připustit, že se i mistrovi žánru něco tak úplně nepodařilo? Nestal se Tarantino tak trochu kultem osobnosti, kterému jsme ochotni odpouštět i to, co by měli jiní, méně respektovaní tvůrci na talíři po celou kariéru? A to je případ The Hateful Eight, filmu, který toho sice má dost co nabídnout, ale je to vše roztahané do nesmyslně dlouhé minutáže, podložené krajně nerealistickou (i když překvapivou) zápletkou, zvláštní motivací postav a předlouhými, nicneříkajícími, prázdnými a děj nikam neposouvajícími dialogy, což je pro Tarantina typické, ale nelze se spoléhat pouze na to, protože když to nezafunguje - a to se stát skutečně může i u tohoto muže - není už nic, čím by Tarantino přesvědčil. Kromě toho, že mizanscéna je vždy perfektní a plná výstavních obrázků (a skvělých brutálních scén), stejně jako hudba na pozadí, která má ambici stát se (jako asi to jediné tady) kultovní, se tak The Hateful Eight stává pro mě celkem zklamáním. O tom, že Tarantino opakovaně vykrádá sám sebe, což by jinému tvůrci v životě nemohlo projít, vůbec nemluvě. A jsem si jist, že kdyby nešlo o Tarantina, hodnocení mnohých jeho fanoušků by vypadalo zcela jinak. V souvislosti s tím si dovolím říct něco, co se ve fanouškovských kruzích dá považovat za kacířství - Tarantino není zase takový zázrak a (často) umí i přešlápnout. A ať se na mě nikdo nezlobí, ale film, který mohl být klidně o celou polovinu kratší a dějově by neztratil jediný záchytný bod, prostě nemůžu respektovat jen z obdivu k Tarantinovi. Příliš sebevědomé a ambiciózní dílo, které se tváří jako výjimečné, ale kromě toho, co Tarantino opravdu prokazatelně umí - totiž vtipné nesmyslné dialogy a krvavé scény, kdy divák nikdy neví, kdo kam kdy zrovna vystřelí - nenabízí autor nic, co by stálo za zmínku, natož za zapamatování. A to je pro mě prostě málo. Po skvělém Djangovi krok vedle, který Tarantinovi neodpustím, a i přesto, že nepatřím k nějakým jeho výrazným fanouškům, na jeho filmy se i tak obvykle těším dlouho dopředu; The Hateful Eight bych si klidně nechal ujít, ale ještě raději bych ho viděl jako zhruba hodinovou středometrážní akční nezávislou slátaninu bez ambicí, kterou byli třeba Gauneři, ne jako tříhodinovou hru na velkofilm, ze které ta kdysi tradiční tarantinovská béčková atmosféra není vůbec cítit. Bohužel. Overrated Tarantino, again. () (méně) (více)
Quentin Tarantino zasnoubil Sergia Corbucciho s Agathou Christie a výsledek je... no, pro mě trošičku rozpačitý. Ale jedním dechem musím uznat, že většina negativ je spíš mých, hodně osobních. Například mám od dětství trauma z filmu Velké ticho, který QT evidentně zbožňuje. Bez zásadnějšího spoilerování tu jen zmíním, že jsem se - navzdory všelijakým odpornostem - moc dobře bavil až do předposlední kapitoly, kdy mi to celé tak nějak zhořklo v puse a víceméně jsem v tomto stavu zůstal až do konce. Ono je totiž násilí a násilí: když Tarantino nechal v Kill Bill hlavní hrdinku rozsekat na maděru desítky yakuzáků tak, že krev cákala až na strop, královsky jsem se bavil. Ale po tomto druhu mordování jsem spíš měl pocit, že bych měl zamířit sprchy. ()
"Got room for one more?" _____________ Neskutočne podmanivá dialógová nádhera, inými slovami, vynikajúca divadelná hra zmiešaná s westernom, v ktorej sa Tarantino predvádza ako majster v písaní postáv, rozhovorov a príbehov... Atmosféra je výborná (a výber hercov ešte lepší!), vďaka tajomnému soundtracku Ennia Morriconeho som naozaj až do poslednej chvíle nevedel, čo si mám o tomto snímku myslieť, alebo akým smerom sa bude uberať a naozaj mi nejde do hlavy, ako sa mohol film, ktorého asi dve hodiny sa odohrávajú iba v jednej miestnosti, stať pre mňa takým pútavým a nepredvídateľným (miestami mi to trochu pripomínalo Misery)... Každopádne sa však jedná o naozaj zaujímavý snímok, ktorý síce nesadne úplne každému, ale ten pokus výmenou za zaujímavé a netradičné zábery v spojení so 70 mm kamerou za to naozaj stojí! ()
Dve a tri štvrte hodiny dialógov s občasnou impulzívnou akciou. Musím povedať, že sa mi celý ten príbeh veľmi páčil. Páčili sa mi aj jednotlivé postavy, najviac asi mexický cabron. Ono je to tak, keď sú herci dobrí, a majú čo skutočne povedať, tak film sa musí jednoducho páčiť. Ale na druhej strane, pri takejto stopáži môže byť ťažšie udržať divákovu pozornosť počas celej doby. Ja osobne by som privítal nejakú skrátenú verziu, len ťažko teraz rozmýšľam nad tým, že čo by som vlastne vystrihol. No nič, v každom prípade to stojí za pozretie, ak máte toľko času samozrejme.... ()
Perfektní kamera, výprava a hudba, skvělí herci, výborné konverzačky i krvavé orgie pěkně po tarantinovsku. Ale přeci jen bych to zařadil o pár chlupů za Hanebný pancharty a Nespoutaného Djanga. 90% (kino) ()
Reklama