Režie:
Denys de La PatellièreKamera:
Walter WottitzHudba:
Georges GarvarentzHrají:
Jean Gabin, Michèle Mercier, Robert Hossein, Georges Géret, Emma Danieli, Daniel Ceccaldi, Paul Pavel, Paul Frankeur, Lilli Palmer, Édouard Francomme (více)Obsahy(2)
Michele Mercièrová, čerstvě proslulá jako Angelika ve stejnojmenné začínající sérii historických romancí ... zde ovšem jako současná dívka, pracovnice horizontální profese, která nalezne útočiště u starého opilce a mrzouta – role psaná "na tělo" Jeanu Gabinovi na prahu šedesátky... a s náležitým gustem vychutnaná. (NFA)
Recenze (30)
Mě to nedává smysl, kdekoliv měla Michèle Mercier bejt za dámu, tak měla punc kurvy, zatímco tady, když konečně hraje prostitutku, tak vypadá spíš jako venkovská pipka, která má permanentně otevřenou pusinku v údivu nad tím, co se kolem ní děje. Využití dobově populární dvojice Mercier-Hossein se mi líbilo víc v o něco mladším filmu Une corde, un colt. Tady se celkem nic neděje, čemuž ještě napomáhá Jean Gabin svým hereckým projevem ve stylu není kam spěchat. Ale má to velmi dobrou hudbu, sympatickou kameru a poetiku francouzských šedesátek. ()
Herecké obsazení je tady velkým lákadlem. Na spojení Gabin + Mercier jsem byl hodně zvědavý. A dopadlo to tak, že si mistr Gabin očividně s chutí zahrál komediální roli vesnického suchara závislého na alkoholu a Mercier ztvárnila zase vážnější postavu a vedle mistra Gabina obstála. Hossein je zde překvapivě spíš do počtu. Jinak je to docela povedený film, některé Gabinovy hlášky jsou skvělé. Ta milostná zápletka mě taky bavila. Ačkoliv mi ze začátku příběh připadal trošku divný, nakonec se z toho tedy vyklubala další příjemná francouzská záležitost. Jsem rád, že se mi povedlo tento film sehnat a doporočuji. ()
Bouchnul do stolu. Bude jeho. Pijákova schovanka. Veselka, pane jo. Po bouřích a mračnech, na "hoře b/ř/itev," se vyčasilo. Bublinky už spěchají do dobře vychlazeného šampaňského. Jen pro ni, svatyni, francouzskou Wood Natalii a to malé, je schopen, ochoten se na cukrkandl přeladit, dopustit se gest "bláznivých," básnivých. ()
Angelika a Joffrey de Peyrac bez krajek Ludvíkova dvora? Jako prostitutka a pasák? Proč ne? Chlastem nasáklý Gabin tuhle dvojku rázně roztrhne, když se tak trochu polovičatě rozhodně udělat ze šlapky řádnou ženu. Hossein si mě získal jako drsně se tvářící pasák, který se však chová ustrašeně jako malý kluk, když mu Gabin šije ránu, kterou mu sám způsobil. Michele Mercier byla divukrásná, i když nevěřím ani v pravost těch druhých řas, které měla pod těmi falešnými. Scéna s divočícími koňmi, která přešla do vášnivého sexu byla.... vášnivá a sexy. ------- Mohli ale Michele vybrat trochu pohlednějšího partnera. Snímek po francouzsku odbývá emoce a staví se k nim na můj vkus drsně racionálně: byla jsi šlapka a co? už na to nemysli! nemůžeš mít děti, ty Rakušanko! no, tak jsem se opil a něco plácl, přejdi to! SHRNUTÍ: Když si přitáhneš domů mladou hezkou šlapku a nevíš, jestli se k ní máš chovat jako k poskytovatelce sexuálních služeb nebo jako k dceři, neřeš to. Život to vyřeší za tebe. ()
„Kytky možná vídáte denně, ale jejich krásu nevnímáte.“ Taky jsem měl spočátku dojem, že tato stařičká černobílá podívaná z filmových hlubin 60. let nepřinese žádný zázrak. Zadíval-li jsem se-li lépe, i ta krása obyčejnosti mne dokázala brzy pohltit a najednou jsem jí taky vnímal. Jean Gabin si po třech letech od snímku Opice v zimě opět střihl postavu notorického alkoholika, jehož nevyléčitelná závislost se již stala téměř neoddělitelnou součástí života (či možná již jen přežívání). Ač se zdá jeho postava na první pohled tragická, z Gabina zde sálá naopak docela pozitivní energie. Když sám s ironní sobě vlastní poznamenává „funguji jako auto – když zajedu do města, musím natankovat“ a trousí mezi svými kumpány spoustu dalších hlášek, ta vnitřní vyrovnanost dává hlavní postavě přímo tragikomický rozměr. Pěkný protipól vytváří Michèle Mercier jako dívka z ulice, jež nečekaně vstoupí do života stárnoucího bonvivána... stane se novou milenkou? Nebo vhodnou náhradou namísto nikdy nenarozené dcery? Podaří se alespoň jednomu z této dvojice začít žít nový život...? Lehce nadprůměrné rodinné drámo krásně dotváří, vedle přítomného komediálního nadhledu, také poetická hudba a ojedinělé venkovské prostředí před zámečkem ve společnosti psů a koní. Milý kousek. 75% ()
Galerie (21)
Zajímavosti (1)
- Německá herečka Lilli Palmer (Marie Brassac) nebyla dabována, což bylo pro francouzské filmy tohoto období docela neobvyklé. (sator)
Reklama