Režie:
Petr JáklKamera:
Jesper TøffnerHudba:
Philip KleinHrají:
Ben Foster, Sophie Lowe, Michael Caine, Til Schweiger, Matthew Goode, William Moseley, Roland Møller, Karel Roden, Werner Daehn, Kevin Bernhardt (více)VOD (5)
Obsahy(1)
Na konci 14. století jsou Země Koruny české zmítány tyranií a násilím. Jan Žižka a skupina jeho žoldnéřů jsou najati na ochranu králova zástupce. Jan prokáže skvělé strategické a bojové schopnosti. Následně je pověřen službou pro samotného krále, Václava IV. Zemi ale ve skutečnosti ovládá Jindřich z Rožmberka, nejbohatší velmož království. Jan dostává další delikátní úkol: unést Rožmberkovu snoubenku Kateřinu. Tím se nevyhnutelně zaplétá do vysoké politiky. Od té chvíle nemá na vybranou. Musí bojovat. Janovy žoldácké hodnoty se otřásají v základech. Vášeň, vina, chtíč i pomsta se stávají hnací silou jeho boje za spravedlnost a rovnoprávnost obyčejného lidu. V této době se z nájemného žoldnéře stává legenda. Rodí se vojevůdce, který bude bojovat za vše, v co věří. Historický film Petra Jákla vypráví o počátcích husitského vojevůdce Jana Žižky na pozadí bouřlivých událostí roku 1402. (Bioscop)
(více)Videa (10)
Recenze (1 039)
TT-TŠŠŠ, TT-TŠŠŠ, TT-TŠŠŠ, TT-TŠŠŠ – sudlice drží rytmus, všichni vozoví hradbiči se zhluboka nadechnou ááá tři – čtyři: „Ktož promrdal půl miliardy za lesní melodrama …“ - TT-TŠŠŠ, TT-TŠŠŠ - přidají se cepy a Džan Šyška solow: „Pool rouzpočtu padlow na mě a i Khejn je thu s náma…“ - TT-TŠŠŠ, TT-TŠŠŠ – a pozor, připraví se sbor negrů a ťamanů ze skupiny Džakl gous to Holýúd – tři čtyři: „Lááááska je tu s nami, buďme s ňou, láááska je tu s nami buďme s ňooooou …“. Paradoksně až posledních deset vteřin přineslo to, na co jsme všichni lačně chtěli dvě hodiny čumět a báli jsme se doufat. Dost nechápu tu prefíkanou strategii točit v našich lůzrech a hnojích jakože „velkovýpravnou“ fantasy o skutečné historické postavě, vysrat se na jakékoliv stěžejní události, které by mohly někoho aspoň trochu zajímat, a akorát uvalit astronomické částky za cizácké držky v přitroublé naději, že ty zajistí nějaký zahraniční úspěch. Ego? Pomníček? A tak po výplatě honorářů zbylo už jen na Vašuta a podprůměrnou středověkou telenovelu Šyška bygyns s výpravou průměrné východoněmecké pohádky, která venku, zvlášť u tolik kýžených a řádně zdegenerovaných pojídačů horkých psů, zaujme asi tak stejně, jako například trampoty s impotencí věhlasného rumunského národního hrdiny Basaraba Valašského. Nasraně druhé, pokud abstrahujeme od všech těch mentálně zaostalých, prvoplánových bulvárně kýčovitých Jakliád, osazování instáčových parazitů, kroužících sokolů, násilně vroubovaného, rádoby metaforického lvího safari, pičoplků o svobodě, které jako by vypadly z nějakého Landova NSDAP buzikálu, a od děsivě trapného vozového videoklipu k dlouholeté jedničce husitských hitparád, jedná se o příjemně temnou, brutální a vcelku záživnou mýdlovou operu s uspokojivou choreografií, solidního digitálního průvodce po nejkrásnějších českých hradech a na naše poměry rozhodně těžký nadstandard, kde je zřetelně vidět nadšení všech zúčastněných LARPistů, jakož i těch na scénografii zbylých patnáct mega českých. Jákl se už skoro naučil točit a nezbývá, než před ním poměrně hluboce smeknout, protože to musela být fuckt řehole, dát ten moloch dohromady, pohromadě ho i jakž takž udržet a neudělat moc ostudu. Navíc soudruha Žižku i mile rehabilitoval z Vávrova huhňavého páprdovitého otyloně s jitrnicí pod nosem na sympatického a svižného palcátníka. A tak je docela škoda té hospodyňkovské scenáristiky a zejména zcela bezúčelné kástingové megalomanie. Najebat tam Mádla s Kokotkem, bylo by to sice víc homo, ale zbylo by tak 150 mega na pořádnou Sudoměř! Pro tržní srovnání promr(d/h)aného potenciálu není třeba chodit daleko. Stačí se podívat, jak vypadá holandský Míša de Ruyter, který stál necelou polovinu i s Karlíkem Tancem! ()
Jako původ Jana Žižky to funguje docela slušně, člověk spatří, jak se přímo před jeho očima tento vojevůdce zformuje. Má to pár silných momentů a scén. Čert klidně vem, že až na jedno střetnutí využívající taktiku a strategii to nenabizí moc zajímavé potičky, jelikož jsou zběsile natočeny a sestřííhány. Nemusí to být o bojích. Jenže ono to ničeho jiného zas tolik nenabízí. Většina postav je plochá a nezajímavá, je tu až příliš vedlejších postaviček a ani jedna se vám pořádně nezaryje pod kůži. Ikdyž chápeme motivace postav, tak se každou chvíli mění jejich cíle a nakonci se tu vytáhne, až moc zbytečných obratů v ději. Trošku to neví, jestli to chce být širší popsání situace u nás a nebo původ Žižky a kvůli tomu ani jedna linka nešlape na 100%. Avšak člověk opravdu chápe bídný stav země, který křičí z každého záběrů, člověk opravdu nemá rád ty dobře vybudované záporáky a člověk se tak nějak baví. Chtělo to víc utáhnout scénář, film se totiž táhne a tak některé postavy a momenty vystřihnout nebo sloučit do jedné scény nebo postavy by určitě zásadně pomohlo. První půlka dost zábavná a druhá je víceméně pobýhání po lese. To že nejlepší boj je v polovině a né nakonci také moc nepomáhá, zvlášť když to finále je proti tomu vyloženě nuda a ke konci i lehce cringe. Ale za toho Žižku a Kateřinu tomu dám myslím si, že velkorysých 6/10. Jsem určitě rád, že takové filmy tu vznikají a byl bych rád abych jich bylo více a tak film doporučuji vidět. Cením Jákla, že se snaží posouvat limity, ale jako filmař mi tolik nesedí. Avšak kde jinde uvidíte zahraniční herecké velikány vraždit naše české herce? ()
Pohlcen nejčerstvějšími pocity a dojmy upřímně napíšu že...s Žižkou to má společného pramálo, s českým filmem ještě méně, ale jinak to v dnešních poměrech asi nejde, je prostě nutné nestoudně přeplatit zahraniční herce a podělit se s producenty, aby něco takového vůbec vzniklo. A co vlastně vzniklo? Středověká řežba, klasický holywoodský heroismus, dokonce i love story, mluva jednadvacátého století a trapně se opakující záběry z dronů. Přesto jde o celkem slušnou filmařinu, kdyby do toho pan kaskadér, pardon, režisér, nepletl našeho nikdy neporaženého vojevůdce, náš dodnes uznávaný státní symbol, jak nám sám připomíná, ale příběh zasadil do jakéhosi středověkého bezčasí s fiktivním hrdinou, jenž chrání a bojuje o záchranu překrásné ženy, snad bych dal ještě o jednu navíc, ale takto se nedokážu zbavit určitého pocitu, že na historicky nezmapovaném období života Žižky jen parazituje. Jednoduše napsáno...místo symbolu kalicha na zbroji nosí prsten neteře francouzského krále, tím Jákl finišuje. Ještě jednodušeji...na Vávrovu trilogii jsem se díval před dvaceti lety, dívám se na ní i dnes a dá-li příroda, budu se na ní dívat i za dvacet let. Tento film si možná pustím někdy za pár let v televizi, až ho bude Prima vysílat. Nikdy bych se toho nenadál, ale doporučuji koment verbalův, který vše dokonale vystihl. [Kino Citadela - originální znění] ()
Po nedobrých recenzích jsem nic extra nečekal s tím, že třeba budu příjemně překvapen, ale bohužel jsem dostal ještě mnohem méně. Nejsem člověk, který by řešil, že postava nosí kapuci, která se nosila až o sto let později, nebo že takhle se tehdy neoblékaly šlechtičny, ale prostitutky... Jde mi o to, aby se člověk u filmu pobavil a třeba s filmem plakal, smál se nebo v případě porna masturboval. Tady ale není moc jasné, o co tvůrcům šlo. Jestli zábavné akční béčko, nebo dramatický historický spektákl, navíc je to podpořené šíleně špatným scénářem. A nejhorší je, že jsem si tak strašně přál, aby to nebyla pravda a jen parta tupých inťošů šikanovala tvůrce kvůli jiné vestě u klíčové postavy. Nejdřív pozitiva. Máme krásnou krajinu a nádherné historické památky. Hodně známých herců, kteří tu jsou, mám rád a historická postava by jim sedla (úmyslně říkám historická postava a ne role). Nic víc dobrého tu není. Teď k negativům. Všechno ostatní nefunguje. Příběh je tak nudný, depresivně pojatý, hloupý a v akčních sekvencích nepřehledný a obyčejný, že se na to nedá dívat. Tady se snažil někdo o druhou Markétu Lazarovou, jen si neuvědomil, že je naprosto neschopný patlal bez historického přehledu, s nulovým nadhledem a zároveň i neschopný filmař. Žižkova motivace do budoucího boje s celou Evropou, kdy de facto jen mstí svoji mrtvou lásku, je tak absolutně hloupá, že to snad ani Jáklův kaskadérskými kousky rozmlácený mozeček nemohl myslet vážně. Střední část, v níž se kují pikle a intrikuje se, je tak strašně zdlouhavá, že by mě zajímalo, čí pozornost to neztratilo. Tenhle film se totiž nedá brát jako historický film kvůli všem hloupostem a tupým změnám oproti realitě, které tam jsou a nedá se brát ani jako zábavná popkornovka kvůli debilní snaze dělat z toho zdlouhavé umělecké drama. Zpomalovačky a depresivní táhlá hudba dobrý film a dobře napsané postavy neudělají, a tady toho navíc bylo fakt moc. Herci se snaží že všech sil, ale nemají co hrát a navíc jsou jejich postavy tak špatně napsané, že na nějaké sympatie od diváka nemají nárok. Taková skvělá šance to byla a takhle ji ta kaskadérská nula zkurvila. ()
Kdybych měl rozebírat každý aspekt tohoto zpackaného filmu, zejména ten historický, tak je z toho disertační práce na 120 stran. Petr Jákl zcela promarnil potenciál, který měl rozpočet filmu i hvězdní herci (asi jediný pozitivní aspekt filmu) a místo toho servíruje až učebnicové tvůrčí neumětelství. V Janu Žižkovi selhávají úplné základy filmového řemesla. Na klíčové otázky, které by si měli tvůrci pokládat ještě před první klapkou, nenacházím odpovědi. Tak například jaký byl záměr film natočit a proč se zrovna jmenuje Jan Žižka. Děj filmu je totiž zcela fiktivní, špatně napsaný a lacině zpracovaný. Kombinuje (vykrádá) prvky z filmů jako Statečné srdce, Gladiátor, Rambo, Robin Hood či Ivanhoe a prakticky vůbec neutváří historickou postavu Jana Žižky. Nevkládá do něj motivace pro jeho pozdější husitské činy, nerozebírá jeho psychologii. Film mnohem více svou atmosférou (kamerové filtry, věčná mlha, déšť, bahno) a dějem (naháněčka v lesích a bitvy ve zříceninách) připomíná středověká béčka nultých let. Jenže ta se aspoň nebrala vážně a byla zábavná. Neukotvenost Jana Žižky je tak do nebe volající, že průměrný divák se i přes časté akční scény prostě začne časem nudit. Můžeme jen zaplakat, protože být Jákl aspoň trochu sečtělý, sáhl by po jakékoliv dosud nezfilmované české pověsti, báji, povídce či dramatu z českého středověku a měl by v ruce mnohem zajímavější příběh, který by stačilo jen udělat více akční a zfilmovat. Druhý povzdech musí přijít nad promrháním látky 15. století a zrodu husitství. Jákl jakoby sám natruc všem úplně ignoruje tehdejší společenský, náboženský a kulturní kontext a prostě si na koleni vyrábí vlastní historii a vlastní pravidla. Žádné přiblížení tehdejší doby, žádný umělecký přesah, důraz na detail, u kterého bychom si mohl říct: "Jo, na tomhle si dali záležet." Jákl tak naplno prohrává i s ryze průměrným Janem Husem od Jiřího Svobody a dalšími televizními rekonstrukcemi, které sice neměly stamilionové rozpočty, ale aspoň se snažily historické postavy ukázat v trochu netradičním světle. Přinést nové informace do národního povědomí o jejich době. Zde nic takového není. Servíruje se jednoduchý příběh, kde pokud by se vyměnilo jméno Žižka za Robin Hood a prostředí se přeneslo z Čech do Anglie, nepoznáme rozdíl. A když už se tedy vytvořil odbytý scénář plný nepochopení tématu a postavy Jana Žižky, přichází na řadu druhý průser. Jákl totiž svůj vlastní scénář není schopen ani filmařsky odvyprávět! Vývoj postav je velmi nudný, šablonovitý, prakticky žádná si nezíská vaše sympatie. Celá zápletka únosu dívky a budoucnosti českého království či dokonce Evropy je podána tak jednoduše a nepřesvědčivě, že žádný příčetný divák nemůže uvěřit tomu, že "takhle to mohlo s Janem Žižkou být". Co se týče historické věrnosti, asi nemá smysl rozebírat nepřesnosti v kostýmech, kulisách, zbraních, historických událostech roku 1402 atd. Je toho opravdu požehnaně. Ale zmíním jednu věc, která mě málem v kině zvedla ze sedačky a kterou jsem bohužel po velkohubých vyjádřeních Petra Jákla čekal. On totiž vůbec nepochopil smysl husitství a osobnost Jana Žižky a místo toho nám servíruje naprosto pokřivený obraz, který koluje v hospodách či facebookových skupinách. Místo aby, oproti jinak výtečné trilogii Otakara Vávry, přinesl racionální a kritický pohled na husitství očištěný od komunistické propagandy, tak nám naopak v tom svém pseudo-obrazu doslova vymáchal rypák. Při kázání Jana Husa jsem nevěděl, jestli poslouchám církevního reformátora, nebo Tomia Okamuru se svým pravidelným hlášením. Místo promluv o víře a jejím výkladu tam hovoří cosi o tom, jak má každý stát při své pravdě, neposlouchat zkaženou církev a podobné kecy pro jednoduché lidi. Vrcholem pak byl závěr, kdy se přenášíme do období husitských válek. Proti vozové hradbě najíždí křižácká jízda početnější než Rohirové v bitvě o Minas Tirith a film skončí psaným poselstvím ve smyslu: "Věnováno všem lidem, kteří věří ve svobodu a bojují za ni." V té chvíli jsem čekal, že se přeneseme ještě dál do budoucnosti a Petr Jákl nám ukáže zaplněný Václavák antirouškaři. Protože přesně tenhle populismus a antiestablishment je zřejmě hnacím motorem pro Jáklovu tvorbu. Není náhodou, že jeho "hrdiny" jsou Jiří Kajínek a Jan Žižka. A tady je zároveň možná odpověď, proč je film navzdory velkým ambicím tak jednoduchý - zkrátka protože jeho cílovkou jsou jednodušší lidé. Lidé, kteří znají jen to, že Žižka měl jedno oko, byl to bojovník "za pravdu" proti establishmentu, nikdy neprohrál a vždycky rád zpíval Kdož jsú boží bojovníci. Tahle písnička ve filmu zazní dokonce třikrát a její premiéra při kázání mistra Jana Husa byl přesně ten moment, kdy jsem se chtěl zvednout ze sedačky a odejít. Jákl mohl ve filmu použít jakékoliv z desítek dochovaných písní té doby, ale on tam prostě kopne pouze tu nejznámější, aby se zavděčil jednoduchým divákům A už si neklade otázky, proč by si ji lidé v kostele při kázání zpívali, když je to píseň ryze vojenská. Navíc se vsadím, že v roce 1402 ani neexistovala. Celkově řečeno, Petr Jákl natočil jednoduchý film pro jednoduché publikum, na který z marketingového důvodu přilepil značku Jan Žižka, protože jiný důvod ve filmu jeho jméno nemá. () (méně) (více)
Galerie (84)
Zajímavosti (50)
- V roce 1408 (tedy šest let po ději filmu) vyhlásil Jan Žižka (Ben Foster) nepřátelství Jindřichovi z Rožmberka a působil proti němu ve zbojnické bandě. Stal se tím takzvaným opovědníkem, což bylo v té době právem každého šlechtice. Jan Žižka tedy nebyl optikou doby považován za zločince, ale za osobu, která v souladu s tehdejším právem hájila své nároky silou. Často přitom jednal v zájmu krále Václava IV. a jeho pobočníků, takže mu král v roce 1409 udělil milost za všechny činy z této doby. (Sidarius)
- Už při psaní scénaře počítal Petr Jákl s tím, že do role lorda Boroše obsadí Michaela Cainea. (Duoscop)
- Film se také natáčel na hradech Orlík, Křivoklát, Zvíkov, Kokořín, Točník a v Českém Švýcarsku. (raininface)
Reklama