Režie:
Ivano De MatteoKamera:
Vittorio Omodei ZoriniHudba:
Francesco CerasiHrají:
Giovanna Mezzogiorno, Alessandro Gassman, Barbora Bobuľová, Luigi Lo Cascio, Rosabell Laurenti Sellers, Jacopo Olmo Antinori, Adamo Dionisi (více)Obsahy(1)
Hoci sú právnik Massimo a lekár Paolo bratia, majú len málo spoločného a ich manželky si tiež veľmi nerozumejú. Napriek tomu sa raz za mesiac stretávajú v luxusnej reštaurácii, aby dodržali rodinnú tradíciu. Jedného dňa bezpečnostná kamera zachytí šokujúci skutok ich detí a rodinná rovnováha je hlboko otrasená. Ako sa dve rozdielne rodiny vyrovnajú s tragédiou, ktorá ich zasiahla tak nečakane? (STV)
(více)Videa (3)
Recenze (13)
"I Nostri Ragazzi" je podľa mňa veľmi solídne spracovanou drámou, ktorá je skutočne hlavne o psychológii a myšlienkach našich hrdinov. Človek ich rýchlo dokáže identifikovať a spoznať sa s nimi a pomaly odhaľujeme skutočné ich skutočné stránky. A keď sa k tomu dostaneme, tak je treba priznať, že najsympatickejšou postavou filmu je Massimo. Prežíva každú jednu chvíľu celú situáciu, no súčasne si postupne uvedomuje, že deti nie sú až také nevinné a neustále majú pocit, že ich zo situácie ako právnik nejako dostane a nemusia sa ničoho báť. Najmä jeho dcéra. Čo sa týka jeho brata Paola, tak je to človek, ktorý sa skutočne prejaví až po tom, ako nastane celá táto situácia. A skrýva sa v ňom taká dávka zúrivosti a hnevu, že človek mu radšej ide z cesty. A oveľa viac to ukazuje, že človek moralista s etickými zásadami nemusí byť skutočne tak príjemný a láskavý, ale môže mať aj škaredé a skryté temné stránky, ktoré navonok veľmi dobre skrýva. Ja si myslím, že po psychologickej stránke ide o silný film. Jediné čo by som doplnil by bolo nejaké rozuzlenie. Film skončí v podstate nikde. A prial by som si poznať osudy detí a rovnako aj ostatných hrdinov. Ale aj tak si myslím, že to stojí za to vidieť. Hodnotenie: B+ ()
Násilie a zľahčovanie násilia je cesta do pekla. Dve rodiny sa do pekla pomaly ponárajú a východisko žiadne. Ani film východisko nenájde a tak otvorený koniec je pre diváka ešte hlbším ponorom do tohto pekla. Na štyri hviezdy to nie je, chýbalo mi tam väčšie zainteresovanie mladých, ale možno práve ich bezstarostnosť mala takto vyznieť. ()
Film, v ktorom je treba sledovať každú konverzáciu, pretože ona nevyfučí do stratena a na záver sa ukáže ako dôležitá. Je to aj o tom, že každý z nás zastáva nejaké postoje, no tie sa razom menia v krízovom stave alebo „keď sa to stane práve mne“. Pri pointe tohto filmu, ktorá moje hodnotenie navýšila, som sa vlastne zamyslel nad tým, či by aj tí najväčší slniečkári a pozývači inžinierov do Európy nezmenili svoje stanovisko, keď im nejaký ten chirurg začal strieľať po ulici alebo nebodaj náhodou znásilnil dcéru. Podľa mňa jednoznačne áno a presne o tom Naše deti sú. ()
Až do posledního záběru filmu jsem byl přesvědčen, že mu dám pět hvězdiček. Drama s otevřeným koncem být může, ale musí to být funkční. Tady, zdá se, vůbec nejde o to, zda rozmazlené dětičky nakonec ujdou či neujdou spravedlivému trestu. Tady jde skutečně o pohled na charaktery rodičů, oč šlo autorům, jenže já jako divák se v tomto případě cítím silně ošizen... Dva týnejdři se vracejí notně podnapilí z oslavy, přitom napadnou bezbrannou ženu, snad opravdu bezdomovkyni, se smíchem a radostí ji zmlátí a nechají ležet na protějším chodníku. Vše zachytí bezpečnostní kamera a tak je to také odvysíláno v televizi. A pak už jde skutečně jen o rodiče. Jde vlastně o dva bratry - lékaře a advokáta. Ta lékařova je matkou Michela, kdežto nevlastní matka dívky je ženou advokáta... Bratranec se sestřenicí si vůbec nejsou vědomi tíhy svého zločinu, vše spočívá na bedrech rodičů. Mají své děti udat? To raději advokát skočí pod auto, protože se mu hnusí, že by měl krýt zločin... a šlus. Jinak to byl výborný film. ()
Musím uznať, že veľmi milé prekvapenie - a to v talianskej kinematografii neni zďaleka nejaká výnimka. Takéto psychologicko-filozofické drámy s ústredným zlomom v charakteroch postáv zmietajúcich sa vo vlastnej morálnej dileme, tak to je veru môj šálok kávy. Zaujímavá premena - ako sa náhle z manipulátrora stane svedomitý človek, a naopak ako sa z moralistu stane alibista. A k tejto zmene stačila naozaj len chvíľa neuváženej mládežníckej nerozvážnosti zachytenej na pouličnej kamere. Takže z tohto pohľadu to bol naozaj skvelý filmový kúsok, akurát mi v tom chýbala nejaká psychologická krivka aj u tých vznetlivých tínedžeroch. ()
Reklama