Režie:
Danis TanovićScénář:
Danis TanovićKamera:
Walther Vanden EndeHrají:
Branko Djurič, René Bitorajac, Filip Šovagović, Georges Siatidis, Serge-Henri Valcke, Katrin Cartlidge, Bogdan Diklič, Simon Callow, Primoz Petkovsek (více)Obsahy(1)
Satirický příběh dvou vojáků z nepřátelských táborů se odehrává uprostřed války v Bosně v roce 1993. Bosenský voják Čiki a jeho těžce zraněný druh se octnou se srbským vojákem Ninem v zákopu mezi nepřátelskými liniemi na území nazývaném země nikoho. Padají urážky a výčitky, zdá se, že hádka o to, který národ rozpoutal kruh násilí, nikdy neskončí. Situace žádá řešení. Mohlo by být na dosah ruky: jednotky UNIFOR jsou nablízku a francouzský seržant Marchand se vší silou snaží pomoci. Jenomže není jednoduché obejít předpisy o chování sil pověřených dozorem nad pořádkem. Velitelé nařizují za žádnou cenu se nevměšovat. Zástupci médií trpělivě sledují vývoj patové situace, a zatímco jim jde o událost, Čikimu a Ninovi jde o život. "Srbští, chorvatští a bosenští hrdinové filmu mluví ve skutečnosti stejným jazykem. Jedni mu říkají srbština, druzí chorvatština, třetí bosenština, ale ve skutečnosti si všichni navzájem rozumějí," říká Danis Tanović. (MFF Karlovy Vary)
(více)Recenze (297)
Absurdní příběh o dvou vojácích uvězněných v zákopech kde o jejich budoucnosti rozhodují média. Je toto vůbec možné??? Při prvním shlédnutí to se mnou nic neudělalo, při druhém mě to totálně rozsekalo... - Viděno 1x + 27. 9. 2009 - přehodnoceno - z 70% na - 90% ()
Velmi zajímavý snímek o bojích Bosny a Srbska. Nejlépe je natočená akce OSN - jak by chtěli pomoci, ale stejně nemohou - hlavně kvůli debilním rozkazům. Určitě příjemných 83 %. Oscar asi zaslouženě:). ()
Čeština má tolik slov, ale vyjádřit tohle slovy nejde...To musíte cítit, vidět a...a..vůbec... ()
Shlédnuto v době Challenge Tour 2015: 30 dní se světovou kinematografií. Takový malý, skoro až komorní příběh odehrávající se v zákopu. Dva nepřátelšstí vojáci uprostřed frontové linie Srbsko Bosenské války. Celý děj poukazuje na celkovou nesmyslnost a malichernost tohoto válečného konfliktu. Ovšem i v tak vyostřeném prostředí a celkem dramatickém ději, si tvůrci našli prostor na drobný vtip a rionii, které v nejednom případě vykouzlí minimálně úsměv na rtech. Na oba hrdiny i ostatní postavičky, s danou situací spojené je velice příjemná podívaná. ()
Tak nevím, nevím. Tento film by si jistě zasloužil Oscara, pokud by ten samý rok nebyla nominována ve stejné kategorii Amélie z Montmartru. Ta tento film přebíjí ve všech směrech. Ale jinak je Země nikoho skvělým filmem, který vám ňákou tu dobu zůstane v paměti. ()
For Me 87% ()
Opravdu dobrý protiválečný film poznám velice snadno podle toho, že na mě fakt zapůsobí. Pokud mě poselství takového snímku pořádně neprofackuje, pak bylo jeho natáčení jen mrháním finančních prostředků. Tvůrci tohoto filmu nemrhali a fackovali. Kolega hodnotitel a komentátor / recenzent esaque mě postupně přivedl k citrusům, ke studni i k této zákopové záležitosti a já bych jen těžko hledal lepší vyobrazení pro nesmyslnost války, než mi předvedli filmaři v těchto třech případech. O tom, že modré blembáky fungují v podstatě jako parta ozbrojených turistů není pochyb, a i když vůbec nepochybuji o tom, že jsou v jejich řadách schopní a rozhodní lidé, masa Vogonů ve vedení je naprosto neguje. Poslední dění na východě mi ostatně jasně ukázalo, že je OSN jen zbytečným molochem bez jakéhokoliv přínosu, v němž agresor pohodlně vetuje vše, co se mu nehodí do krámu. Ale to jsem odbočil. Kdyby se děj neodehrával v exteriéru, dal by se snímek považovat za téměř komorní záležitost, ale příběh byl natolik intenzivní, že u mě s přehledem předčil nejeden takzvaný blockbuster. / "Udělej detail tý miny, až ji budou vyndávat." / Poučení: Jsou situace, z nichž se nedostaneš, i kdyby ses posral. ()
Zhlednutí tohoto filmu jsem velmi dlouho odkládal. Já mám prostě nejradši filmy s nálepkou Made in Hollywood. Ale tento film je vyjímka potrvzující pravidlo, že se mi nemusí líbit jen hollywoodské filmy. Potěšil mně originální scenář prošpikovaný černým humorem, který se mi zamlouval. Výborné dialogy a pro mně tedy největší překvapení byly herecké výkony. Ani jednoho herce jsem nikdy nikde neviděl a musím říct, že hráli skvělé. I přesto, že se mi film celkem líbil musím dát 4*, jelikož po hodině to začlo ztrácet tempo a bylo to toršku nudné. A taky tento film právem dostal Oscara. Nadprůměrný film, jenž mi udělal radost!!! ()
Nudný priebeh celého filmu mi nedáva inú možnosť, než snížiť hodnotenie na 3*. Inak, ktorá vojna nie je nezmyselná. ()
Jeden z najabsurdnejších príbehov, s najväčším čiernym humorom a vynikajúco vystihnutou situáciou občianskej vojny v Juhoslávii. Túto vojnu asi najlepšie vystihuje rozhovor dvoch znepriatelených vojakov vo vojenskom bunkri. S pištoľou namierenou na nepriateľa sa pýtajú dôležité otázky. Kto začal vojnu? Kto sa odtrhol a rozbil krajinu? Kto zničil naše obce a vyvraždil našich ľudí? Vaše televízie ukazujú naše zničené obce a tvrdia, že sú vaše! A mnoho iných nezabudnuteľných viet, ktoré vám vlastne ukážu, že vina je na všetkých stranách rovnako, pretože jedni sa odtrhli a druhí sa rozbitiu bránili silou a neskôr to prerástlo do nenávisti, odplát, vyhladzovania a bojom o územia. Jedna z najnezmyselnejších vojen, je opísaná v pasívnej vojenskej snímke. Zo začiatku sa zdá nudná a bez významu, ale neskôr zaujme tvrdou satirou, popísaním úlohy mierových jednotiek v tejto vojne, ktoré vlastne len rozdávali humanitárnu pomoc a nezabránili krviprelievaniu, starali sa skôr o imidž v médiách a najlepšie sa ukázala bezcitnosť tých veliteľov z UNPROFOR, keď nechali umrieť vojaka v zemi nikoho, zavolali veliteľov jednotlivých znepriatelených strán, oklamali ich, aby zaútočili na seba a ten vojak zomrel a oni tak zahladili stopy a zároveň ho nechali zomrieť, čím skôr. Jeho smrť, ktorá nie je ukázaná, je asi jedna z najkrutejších, ktoré sa mu mohli prihodiť a pridala sa k tomu ešte tá situácia, keď potreboval ísť na "veľkú potrebu". Nemožnosť úniku toho vojaka, je aj metaforou na situáciu ľudí v tej dobe, žijúcich tam. A rozprávanie o tej blondíne vlastne ukazuje, aká je tá krajina malá, opäť aké tie bratovraždy boli nezmyselné a aj to, že je za hranicami, vlastne ukazuje na stratu občanov, stratu lások, stratu rokov života. Na záver by som dodal, že pre niekoho možno pacifistický snímok, pre mňa však snímok s vysokou vnútornou a skrytou hodnotou a významom. Zároveň by som rád dodal, že ani to bombardovanie v roku 1999 nebolo správne a tu zabili skôr civilistov, išlo o niečo iné a to mám popísané v komentári k dokumentu Ulúpené Kosovo. Mierové jednotky zlyhali podľa mňa už v rokoch 1990 a 1991. Ak by sa Juhoslávia rozdelila dohodou alebo zostala celistvá, nemuseli sa stať masakre ako v Srebrenici, Vukovare, Sarajeve, srbskej Krajine, Kosove, Macedónsku, či mnohé iné, tiež by nemuselo mať Srbsko jedno z najmenších území vo svojej histórii a mnoho iných zlých vecí a vlastne hlavne nemuselo prísť o život toľko desiatok tisíc ľudí. Tvrde absurdné, čierne, silné a skvelé! ()
Páni kluci si hrají na válku, pobíhají po příkopech, hádají se, kdo počítá do deseti, pak se dohodnou a pokračuje se dál. Tady je sice na ty příkopy potřeba mapa Bosny a Hercegoviny, opravdové zbraně, jedna jednotka UNPROFOR, TV zpravodajství, někde nějaké to velitelství, ale nemohu si pomoct, kromě hraného komična v reálné nezáživné válečné zóně, to ve mě vyvolalo hlavně ony vzpomínky na atmosféru hrátek na vojáky. Tehdy jsme taky vedli vážné rozpravy. Někdo se zde podivoval nad Oscarem. Ani se nedivím, že se divil. Téma sice vážné, ale určitě ne díky této činohře. Satira o zbytečnosti a neshopnosti ano, ale taková nemastná neslaná, na ten poprask kolem. (až na úplně úplně poslední vzdalující se záběr filmu před titulky) ()
Něco tak absurdního jsem už dlouho neviděl. Smát se v situaci, kdy na sebe dva lidi míří, sem tam po sobě vystřelí a třetí leží na mině? Klobouk dolů. Na druhou stanu samotný konflikt a jeho závažnost zde není nijak degradovaná a Země nikoho umí, a několikrát to dokáže, přitvrdit a říct: "Pozor, zase taková sranda to ale nebyla". Tanković opravdu bravurně ukazuje všechny typické rysy pro válku v Bosně - ať už jde o samotný fakt, že proti sobě v podstatě mnohdy stáli sousedé, ukazuje balkánskou mentalitu, ukazuje jak vlastně pomáhal UNIFOR a hlavně ukazuje absurdnost celého neuvěřitlně eskalovaného konfliktu. Skvělá věc za jasných pět hvězd. Neutrality does not exist in the face of murder. Doing nothing to stop it is, in fact, choosing. It is not being neutral. ()
Když žáby bojovaly proti myším ,byla z toho žabomyší válka:-(.Absurdita jakékoliv války je zde více než méně jasná…….Dlouho jsem pak přemýšlela co by se mi asi tak honilo hlavou kdybych čekala na smrt a chtělo by se mi "to druhý"…… ()
Drama tří vojáků ze dvou stran konfliktu, kteří uvízli v zákopu v zemi nikoho. Nedivím se, že po takových zážitcích se mnozí normální vojáci z misí vracejí zlomení do konce života. Více k velení UNIFOR nemám co dodat. A k novinářům už vůbec ne. ()
S filmy s protiválečným poselstvím je problém - často upadají do plamenné plakátovosti, případně se ji snaží maskovat za "člověčí" osudy obyčejných lidí. Oslavovaný koprodukční film Bosňana Danise Tanoviće Země nikoho je v tomto ohledu kompromisní. Na jedné straně jsou intence ukázat absurditu (bratrovražedné) války dosti okaté (Bosňan Čiki i Srb Nino mají společnou kamarádku v Banja Luce), na straně druhé jsou vyvažovány černohumorným nádechem a narativní ujasněností a sevřeností. Ve chvíli, kdy ale dojde na jízlivé ukazování prstem na neschopnost přebyrokratizovaných sil UNPROFOR a prvoplánové zesměšňování kariéristických "breaking news" žurnalistů, film ztrácí na intenzitě. Tanovićův film je na jedné straně prvoplánově komický (Babylon jazyků v mezinárodních silách), jindy - a v těch momentech dosahuje vrcholu - jedovatě uštěpačný (rozmluvy mezi muži v zákopu). Pacifistické vyznění už jaksi tradičně oslovuje poroty (Cannes: cena za scénář) i diváky (divácká cena v San Sebastianu, Sao Paulu, Rotterdamu) festivalů - a tak ve stínu myšlenky zůstaly jak některé scenáristické berličky (náhle procitnuvší zraněný Cera "nutný" pro stěžejní zápletku), tak některá klišé (stereotyp akční reportérka versus hloupý peskovaný kameraman). Faktografické poznámky: Frenetickou novinářku ztělesnila předčasně (41 let) zesnulá Katrin Cartlidge, kterou známe například ze špinavě originálního Hotelu Splendide či filmu Z pekla. Zápletku osoby ležící (stojící) na mině použil i íránský film Na břehu, který roku 2004 soutěžil v Karlových Varech. ()
Ouu! - Co je? - No doprdele! - Co se děje? - Nepokoje ve Rwandě! - Ty si vážně magor... ()
Dva vojáci z odlišné bojující strany, ale pocházející ze stejného města v jednom zákopu. Třetí voják, který leží na mině a nemůže se ani pohnout. Francouzský voják UNIFORM chce něco udělat, ale nemůže. Reportéři z různych koutů světa shromážděni kolem snažíc se získat senzaci. Velitel mezinárodních sil, který evidentně nemá zájem o řešení situace a radši by klátil svoji sekretářku. To vše a ještě víc ve skvělém hořce komediálním filmu Země nikoho. Smutná satira, která byla právem oceněna Oscarem. ()
Skvěle absurdní pohled na stejně tak absurdní konflikt zamířený na trapné okamžiky a nedorozumění a nabízející opravdu krutý konec, který se z mé hlavy jen tak nedostane. ()
Kdo jiný by mohl atmosféru antimilitaristického vypsat takovýmto neotřelým způsobem?Většinou se tak režiséři snaží jen za pomoci stovek mrtvých, kteří na plátně umírají tak rychle, že je ani nestačíte počítat....Tanovič k tomu přistoupil z jiného úhlu pohledu a snažil se zachytit válku se všemi jejími absurditami. "Jak se cítíš?" "Svěle.Nemůže být líp.Nejdřív na mě stříleli a pak jsem se vzbudil na mině...celý svět se na mě dívá..potřebuju se vysrat a ty mě sereš těma debilníma kecama..." ()
Reklama