Režie:
Eric RohmerScénář:
Eric RohmerKamera:
Luc PagèsHudba:
Sébastien ErmsHrají:
Charlotte Véry, Frédéric van den Driessche, Michel Voletti, Hervé Furic, Rosette, Haydée Caillot, Jean-Claude Biette, Marie Rivière, Roger Dumas (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Čtvrtý příběh, kterým se završuje tetralogie režiséra Erica Rohmera Příběhy čtyř ročních období, v níž se autor zabývá lidskou tendencí nutit vlastní vůli druhým. Zimní příběh je inspirovaný Shakespearovou Zimní pohádkou. Félice prožije během prázdnin velkou lásku. Nikdy si nepamatovala jména a názvy a nikdy tomu nepřikládala velkou důležitost. Není divu, že si při loučení poplete adresu a pak celá léta čeká na to, zda se její přítel z prázdnin a otec jejího dítěte objeví. Aniž by si to přiznala, žije Félice se svou holčičkou velmi osamoceně. A nyní se rozhoduje mezi dvěma muži - intelektuálem Loicem a dobře situovaným majitelem kadeřnického salonu. (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (18)
Rohmerovo "čtvero ročních období" - toť tetralogie vskutku volně plynoucí, nikam se nehonící, chvílemi příjemná, až hezká (třebaže právě na Zimní příběh to sedí nejméně), ale zároveň i mírně nesympatická, neboť dialogy mezi postavami jsou až příliš citově otevřené - člověk má pocit, že pokud by se takto opravdu normálně bavil se svým partnerem (popř. přáteli, rodinou), vytratí se ze vztahu všechno kouzlo, nezůstanou žádná tajemství a nebude už co objevovat - a to je přece špatně - nebo ne? I přesto je fakt, že Rohmer filmy o vztazích umí a určitá osobitá (a chvílemi snad i krásná) poetika se v nich nezapře - jen ta otevřenost je vesměs až příliš nereálná, příliš chladná, příliš... neosobní (paradoxně). ()
Zvláštní film, zvláštní. O ženě, která neví, co chce. Docela mě i někdy sr**a tím svým tvrdohlavstvím a také svými skeptickými názory. Konec mi přišel takový moc rychlý. Musím ale pochválit tu malou holčičku, která byla velmi miloučká a hrála na výbornou, na to kolik jí bylo. Nejvíc se mi líbily asi ty dialogy o filosofii, které byly zajímavé. Rohmer krásné zakončil svou sérii, jen ten Podzimní příběh mě nějak nezaujal, ale to je nejspíš moje vina. Vina mého vkusu. ()
Zimní příběh je pro mě nejméně povedenou částí cyklu Příběhy čtyř ročních období. Především hlavní hrdinka mi byla velmi nesympatická svým jednáním a její myšlenkové pochody, to bylo něco, co na mě bylo až příliš. Kdyby na mě s tímhle přišla, tak ji vykopu ze dveří. Její dva partneři byli každý svým způsobem totální magoři. Bohužel se vytratila i tak skvělá poslouchatelnost dialogů z předchozích dílů. Po předchozích příbězích, a především po Letním a Podzimním příběhu, si Příběhy čtyř ročních období zasloužily lepší ukončení. ()
Felicie to má v živote komplikované. Chodí s dvoma mužmi, ktorí o sebe vedia, našťastie majú dosť sebauvedomenia, že sa spolu všetci pekne v trojici nestretávajú. Pekná, inteligentná, ale zvláštna žena má aj malú dcérku, navyše premýšľa o Bohu a o reinkarnácii. A ešte je tu niekde v pozadí muž tretí, ktorý je kľúčom k vyriešeniu základného problému. Rohmer sa nehrá na žiadnu realitu, ale skúma ženskú dušu, náturu, povahu, ako chcete. Všetci muži hrajú jej hru, čo by samozrejme v skutočnosti neboli ochotní absolvovať, ale na tom v tomto prípade nezáleží. Rohmer tak nakrútil modernú verziu Jules a Jim a pokiaľ budete mať problémy s Feliciinou povahou a nebudete ju brať ako Rohmerov konštrukt stvorený kvôli skúmaniu podstaty ženskej duše, tak budete mať veľký problém aj so samotným filmom. ()
"I can't live with a man I'm not mad about!" Dráma založená na konverzácii (občas až príliš urozprávaná), zaradená do zoznamu 1001 filmov, ktoré musíte vidieť, než umriete. Klasický príbeh ženy, ktorá nevie čo chce, ale nedá pokoj, kým to nedostane. Stredobodom príbehu je mladá a pôbabná Félicie (Charlotte Véry), ktorá má dosť vážny problém so svojou váhavosťou - buď sa nedokáže rozhodnúť, alebo sa naopak rozhoduje ľahkovážne, z náhleho popudu. Je to v podstate taká baba do vetra, ktorá akoby ostala malým dievčatkom, pre ktoré je všetko len hra (vodí za nos hneď niekoľkých chlapov naraz, z ktorých jeden mi bol značne nesympatický a vôbec sa k nej nehodil). Hoci bolo jej správanie občas až rozčuľujúce, nemal som žiaden problém jej fandiť v úsilí nájsť tú pravú lásku. Film sa u mňa dlho pohyboval okolo priemerného hodnotenia a až veľmi silný a dojímavý záver preklopil misky váh do jasných troch hviedičiek. "You mustn't cry!" "They're tears of joy." ()
Reklama