Režie:
Tobias LindholmScénář:
Tobias LindholmKamera:
Magnus Nordenhof JønckHudba:
Sune Rose WagnerHrají:
Pilou Asbæk, Tuva Novotny, Søren Malling, Charlotte Munck, Dar Salim, Dulfi Al-Jabouri, Cecilie Elise Søndergaard, Adam Chessa, Andreas Buch Borgwardt (více)Obsahy(2)
Vojenský důstojník Claus (Pilou Asbæk) je se svou jednotkou na zahraniční misi, zatímco jeho žena Maria (Tuva Novotny) se doma snaží vypořádat s každodenními starostmi a péčí o tři děti. Během rutinní obhlídky se jednotka dostane pod těžkou křížovou palbu a Claus je v krizové situaci donucen učinit rozhodnutí, které vyústí v odvolání z mise a obvinění z válečného zločinu. Nekompromisní soudní dohra však zdaleka není tak tíživá jako morální dilema, které Clause nutí volit mezi osobní ctí a zájmy vlastní rodiny. Mistr tichého napětí Tobias Lindholm představuje po filmech Hon nebo Únos další působivé drama, které si hned po premiérovém uvedení na festivalu v Benátkách vysloužilo mimořádné ovace, korunované nominací na Oscara za nejlepší cizojazyčný film. (Aerofilms)
(více)Recenze (188)
Boj jsem měl na seznamu filmů, které chci vidět už celkem dlouho.. Díky Asbækovi a jeho Euronovi ve Hře o trůny jsem ho posunul na přední příčky a rozhodně nelituji. Více v recenzi tady: http://t2knews.webnode.cz/l/recenze-boj/ ()
Jedním slovem - příšerný.Dialogy,scéna,herci....neuvěřitelný. Parta zpustlých dřevorubců v Afganistánu. Prvních 50 minut můžete s klidem přeskočit.Pak se vše motá kolem tzv. humanitárního práva. Úsměvné v dnešní době. Toto právo platí jak kde a jak pro koho. Mám tendenci válečné filmy nadhodnocovat a je tomu i tentokrát. Jen si vůbec nejsem jista,že jde o válečný film.Souhlas s Radek99 a Lischai . ()
Škandinávska dáma s pevnými základmi. Prvá polovina venovaná k vojne, druhá polovina k súdnemu procesu. V obidvoch prípadoch som však očakával oveľa viac výbušnejších a emocionálnejších scén. Z hereckej stánky nevyužitý potenciál T. Novotnej (Clausaova manželka). Na Európske pomery dosť dobre zvládnutá koncepcia. Osobné hodnotenie: 78% (***) ()
Výborný dánský válečný drama.Je to rozdělený na dvě půlky, jedna mise v Afghánistánu, druhá soud, kdy je hlavní hrdina obžalovanej z válečnýho zločinu. Ale jakej válečnej zločin ? V tomhle případu stojím jasně na straně hlavního hrdiny, kterej zachrání prdel sobě a svým vojákům tím, že dá rozkaz k vybombardování místa, kde jsou útočníci a pár civilistú, i když se to neshoduje s jakýmsi vojenským postupem. Když se kácí les, lítaj třísky. Ta pinda v roli žalobkyně si asi neuvědomila, že Taliban dělá po světě to samý a ještě ve větším měřítku. ()
Hvězda za námět. Hvězda za realističnost. A teď si nemůžu vybavit, za co ta třetí. No taky se mi ji tam nijak zvlášť dávat nechtělo. S ruční kamerou většinou problém nemám, ale tady fakt během boje není vidět vůbec nic. A když se mluví, taky to není žádná sláva, vše dosti statické, a prokládané evropsky typicky artistními záběry na hejna racků, ve správnou chvíli také doplněno artistním vypnutím zvuku, např. když se tribunál rozhodne přečíst odůvodnění rozsudku. Což diváka u soudního dramatu docela zajímá. Žel scénárista si to nemyslí. Velice průměrná záležitost, kterou drží herci a technická stránka...až teda na tu kameru... ()
Dánové se trochu vyšvihli a natočili vlastního „Mariňáka“. Sice trochu jinak a poněkud trochu vážněji ale absurdita je tu stejná. Možná i absurdnější. Film je pěkný a komplexní ale jeho sdělení je tak trochu jiné. Nebo si to myslím já. Film nám sděluje, jak se z války může stát i byrokratická fraška hodnocená a kritizována lidmi kteří znají fungování zbraně jen z manuálu a na rozhodnutí co mají do svých papíru napsat mají času kolik potřebují. Tyhle lidi potom hází špínu na ty kteří bojují za svobodu jiných a musejí ta rozhodnutí dělat dle dané situace během pár minut či v tomto případě vteřin. A to v tomto filmu jde. O to jestli sympatizujete s jednou či druhou stranou je na Vás a film berte podle úhlu pohledu. Celkem objektivním pohledem na věc na to přijdete během filmu… ()
Další dánská bomba přímo na solar. Podobně, jako Bratři. Divácky sice ne tak vděčný film, ale otázky klade ještě tíživější. ()
Velmi dobré. Nečekaná zápletka. Lindholm umí. ()
Tobias Lindholm prostě umí natáčet či psát výborné a tak lidské příběhy, které dokaží naplno vtáhnout do děje. A není tomu jinak i v tomto snímku. Po úspěšném scénáři k filmu Hon a po režisérském Únosu nám tentokrát servíruje Boj. Děj filmu se znovu tak jako v Únosu odehrává hned na dvou bitevních polích. Jeden probíhá ve skutečné válce v Afghánistánu, kde rota dánských vojáků bojuje každým dnem proti Talibanu. Druhá paralelně stejná dějová linka se uskutečňuje v Dánsku, kde Maria se snaží vychovávat tři děti, zatímco její manžel Michael velí jednotce ve zmiňovaném válečném konfliktu. Zvláště pak, se musí Maria více starat o prostředního syna Jossuela, který nese těžce otcův odchod. Obě dvě dějové linie se spojí do jedné, když se Michael nečekaně vrátí domů. A my musíme znovu přemýšlet, co je z morálního hlediska správné či špatné. Skvěle podané, realisticky válečné-rodinné drama, jenž se přesune až k vypjatému soudnímu procesu, které nepotřebuje zbytečné návaly emocí či natřískanou akci ale postačí si s těžkou realitou života. ()
Režisér se s tématem odpovědnosti, viny a velkého dilematu popasoval skvěle. Boj "nedrhne", vtahuje do děje a nabízí velmi plnokrevný a hluboký zážitek. ()
Tenhle film, ostatně stejně jako většina válečných, u mě vzbudil obrovské vlny emocí. Hlavní emocí v tomto případě byl vztek. Doprdele, jak je vůbec možné, že nějaký soud chce pranýřovat vojáka za to, že válčí? Během druhé světové války byla taková činnost, které se říká kobercový nálet. Kobercový nálet VŽDY mířil na CIVILNÍ obyvatelstvo s cílem nadělat co největší ztráty na životech. Byly zabíjeny tisíce civilistů během několika hodin a nikdo se za to nemusel zodpovídat - proč? Protože takhle funguje válka. Neválčí pouze vojáci, pouze generálové. Válčí celý stát, včetně všech civilních obyvatel a dnešní "moderní" vedení boje je čistá fraška a vrchol pokrytectví. Zatímco atomové bomby vymazaly z mapy města, čítající statisíce obyvatel, a to čistě z důvodu vyděsit válčící stranu natolik, že se dobrovolně vzdá, dnes spadne bomba do obytné čtvrti, kde mezi 100 obyvateli, kteří z 50% podporují a pomáhají Talibanu a z 20% jsou sami bojovníky Talibanu, zabije i zbylých 30 osob, a za to pošle všehoznalý státní zástupce milého vojáka do vězení. Pošle ho do vězení za to, že dělal svoji práci. Tomu, co se děje, já neříkám válka. Dalo by se to nazvat konfliktem ale válka to není, a to je na tom to nejhorší. Ve válce proti sobě stojí strana A a strana B, případně více stran, ale všechno to jsou vojáci v uniformách, kteří bojují za svoji věc, za svoji zem, za svoje životy a za pomoc či přechovávání takových vojáků civilisty, je okamžitý trest smrti. Válka je strašná věc, o tom není pochyb, ale má svoji logiku. Logiku, že když je skupina vojáků pod palbou, nebude prohledávat všech 10 000 obyvatel do jednoho, šacovat je, mají nebo nemají-li pod hadrem Kalašnikov, nebo doma naladěné hitrádio Džihád, ale zastřelí každého, kdo se bude plést do míst, kde probíhá boj, nebo se nebude divit, že schytá jednu mezi oči, pokud tam zůstane. Civilisté to tam mají rozhodně těžké ale pokud si sami neuvědomí, že je to hlavně jejich zem a je v jejich zájmu se těchto rebelů zbavit, není možné s nimi jednat v rukavičkách. Ovšem neříkám, že bezdůvodné násilí na civilistech je ospraveditelné, ale například konkrétně tento incident, popisovaný ve filmu, je nepopiratelně nenapadnutené a jediné správné rozhodnutí dobrého velitele a vojáka. 5/5 za všechny, kteří byli nespravedlivě odsouzeni. ()
Najprv som sa domnieval, že pôjde film, ktorý ukáže nielen neľahké podmienky vojakov žijúcich neustále pod tlakom hroziaceho nebezpečenstva, ale aj druhú stranu rodín, teda manželky a deti, ktorí musia zvládať každodenné ťažkosti bez otca a podpory a pomoci manžela. Povedal by som, že časť filmu taká aj skutočne bola, no približne v polovici nastal zvrat, ktorý úplne zmenil život hlavného predstaviteľa a jeho najbližších. Natočené to bolo umne, dramaticky, a musím sa priznať, že posledné minúty som bol poriadne nervózny a všetko som (až príliš) prežíval s nimi. 7,6/10. ()
Zpočátku jsem měl obavy, že půjde zase jen o další oslavný snímek, jak těžké to mají stateční bojovníci ze západu na vojenských misích v oblastech, kde ve skutečnosti nemají co pohledávat. Teprve postupně mi docházelo, že film nenápadně navozuje otázky právě ohledně smyslu těchto misí a o neřešitelných etických dilematech, jež prožívají ti, kteří se v této morální pasti z jakýchkoliv důvodů octnou. Kolik slz se vždy prolije a kolik patetických slov vyplýtvá za každého padlého spojeneckého vojáka, aniž by se hovořilo o tom, kolik civilních obětí, včetně dětí, má pobyt těchto jednotek na cizích územích ať už přímo či nepřímo na svědomí. Prostě dvojí morálka. Hrdina je sympaťák každým coulem a diváku se uleví, když je osvobozen. Před soudem by totiž neměl stát on, ale ti, kdo z těchto nesmyslných konfliktů, které nepřinášejí nic jiného než bolest na obou stranách, profitují a kdo je tudíž vyvolávají. Hlavní postava je ve skutečnosti smutný hrdina, který si svou mravní prohru už ponese celý život a bude se s ní muset naučit žít i před svými dětmi, když mu budou klást otázky, zda zabíjel také děti, jak jedna ostatně ve filmu i zazněla. Ne každý divák zřejmě poselství tohoto filmu pochopí, ale najde se snad i dost takových, kterým pomůže ne-li rovnou otevřít oči, tak se aspoň na chvíli trošku víc zamyslet... ()
Lindholm prostě umí vyprávět příběh bez toho aby tlačil na pilu a vynášel soudy. Úsudek nechá na divákovi. Rozklepaná kamera ala Dogma 95 sice nepatří k mým oblíbeným, ale civilní herecké výkony a hlavně Tuva vše napravují :-) ()
Nemůžu si pomoct, ale mně film nepřinesl žádné nové dojmy, zjištění, prozření, či prostě cokoli nového. Že ve válce občas zařve nějakej civilista, to známe i my mudlové ze zpráv, dokumentů, literatury. Co se děje kolem toho jakbysmet. Navíc iritující roztřesená kamera a velmi špatné titulky. ()
100% první půlka válečný film, druhá půlka soudní drama s nejednoznačným hlavním hrdinou/padouchem. Osobně musím říct, že jsem Clausovi držel palce... Dost podpásové mi přišlo závěrečné rýpnutí do Ameriky. ()
takový ty filmy tématicky rozdělený do dvou půlek, kdy obě fungujou... říká se tomu zvládnutý řemeslo ()
Lindholm je pán. Výborné drama, jak jsme od Seveřanů zvyklí. Jaký to protiklad k americkému Eye in the sky. ()
Vzácně uvěřitelné vojenské drama, ve kterém má každá postava jasný a pochopitelný motiv pro svoje činy. Silný příběh bez obvyklých filmových příkras a soudní pře, ve které jsem se nedokázal stoprocentně přiklonit ani k jedné straně. Je to trochu art, takže jednou stačilo, ale laťka pro všechny budoucí i minulé filmy s tématem války byla nastavena zatraceně vysoko. ()
40% - komentář 20ti slovy: První hodina hlídkování a občasného střílení a druhá hodina nezáživného kecaní u soudu. Plně se ztotožňuju s komentářem od "Lischai"! Dopadlo to dobře! ()
Reklama