Režie:
Christian PetzoldKamera:
Hans FrommHudba:
Stefan WillHrají:
Nina Hoss, Ronald Zehrfeld, Nina Kunzendorf, Imogen Kogge, Kirsten Block, Eva Bay, Valerie Koch, Uwe Preuss, Max Hopp, Claudia Geisler-Bading, Nikola Kastner (více)Obsahy(1)
Červen 1945. Domů do Berlína se vrací zraněná a zjizvená Nelly, která přežila Osvětim. Společnost jí dělá Lene, zaměstnankyně Židovské agentury a Nellyina kamarádka z předválečných dob. Nelly se ještě zcela nezotavila po operaci tváře a navzdory Leniným varováním se vydává hledat svého manžela Johnnyho, životní lásku, který ji odmítl opustit a dlouho ji chránil před nacistickým pronásledováním. Nellyina rodina zahynula během holokaustu. Johnny je přesvědčen, že nepřežila ani jeho manželka. Když ho Nelly konečně najde, Johnny vidí jen ženu, která ho znepokojuje svou podobou s Nelly a odmítá uvěřit, že jde skutečně o jeho ženu. V naději, že tak získá dědictví její rodiny, navrhuje Nelly, aby na sebe vzala identitu jeho zesnulé ženy. Nelly souhlasí a ujímá se role sebe sama. Chce zjistit, jestli ji Johnny miloval i to, jestli ji zradil. Nelly chce svůj někdejší život zpět. (AČFK)
(více)Recenze (110)
On jí po 3/4 roce nepoznal podle očí??? Natož podle hlasu??? Neuvěřitelné:o)) A proto tři hvězdy stačí, scénář v základu nezkousnutelnej, i když se celej ansámbl snažil... Pozitivně hodnotím, že to byla má premiéra na projekci čsfd. ()
Fénix se rodí z popela spálených kostí v plynových komorách. Kolik popela je třeba na zrození jednoho Fénixe? Na závěr si nicméně nezazpíváme "Speak Low", ale Weillovu a Brechtovu "Surabaja Johnny" v anglickém překladu: "Surabaja Johnny, tohle má být konec? / Surabaja Johnny, co přehluší bolest? / Surabaja Johnny. pálí to jak rána / Nemáš srdce, Johnny, a já tě mám tak ráda." ... Mnoho příběhů je podobných, některé téměř totožené, některé zaměnitelné, jiné mají stejnou pointu. Tohle je jeden z nesčetných příběhů židovských navrátilců z KZ. Dalo by se o něm hodně napsat, ale cosi mě drží na mezi zdrženlivosti. A tak z vlastní nouze použiji cizí postřeh (Marigold *****): "Příběh se sice na několika místech ocitá na hraně vykonstruovanosti, ale scenáristická schopnost vzdát se meolodramatických tahů a v literárních dialozích (i obrazech) udržet život i významovou dynamiku neselže. Finále pokládám za brilantní ukázku toho, jak se staví v nejlepším smyslu tradiční katarze..." Pozn.: Spatřeno znovu po půl roce: zvýšeno hodnocení o *, a přece jen si raději zazpíváme Speak Low: "The curtain descends, ev'rything ends too soon, too soon..." ()
Waw, už dlho mi posledná scéna nevzala všetky slová a dych ako práve v tomto filme. Excelentné zakončenie celého filmu, ktorý mal fakt parádny námet, hoci čo sa spracovania týka, tam by som si to vedel zápletku predstaviť ešte oveľa rozvinutejšiu a dodalo by to celému filmu ešte väčšie čaro. Ale ten koniec, tak ten bol Famózny! Občas tie scény pôsobili trochu nepresvedčivo a až príliš bezemočne, ale tak asi po vojne ľudia boli predsa len citovo vyprahnutejší, alebo neviem ako by som si to vysvetlil. No nevadí, aj tak parádny kúsok! ()
Vyčerpávající rekonvalescence. Jsem to já - láska. Denní závrať, noční hudba. Jsem to já - tvá žena, co sobě nasadila masku sebe samé, s vypáleným cejchem PRAVDA. ()
Když jsem pochopil, že to celé bude o tom, že muž (mimochodem nesympatický kretén) nepozná po osmi měsících svou ženu... Ano, sice měla popálený obličej následně chirurgicky opravený, ale ať mi nikdo neříká, že by ten trotl okamžitě neviděl stejná gesta, chůzi, mimiku, gestiku, proxemiku, písmo a především, kurva, hlas! 20% ()
Realita, uzavřená do osobitého dramatického světa s pravidly, na něž je možné přistoupit. Hezká práce s předlohou i s filmovým časem, úsporné hudební přízvuky, vyvážená vizuální stránka. Celkově veledůstojný výsledek s rysy výjimečného zážitku, který dobovému standardu utíká o třídu, i když více symbolické práce bych ocenil. To nejlepší, čemu (zatím?) dávám jen 4*. Kurt Weill a nádherně evropská verze Speak low. ()
Z celého snímku je slyšet šustění papíru tak silně, že má jeden skoro pocit, jakoby četl knihu. Což ale nemyslím jako pozitivum. Námět filmu je zajímavý a slibuje katarzi, ze které si sednete na zadek, bohužel pojetí snímku přináší poněkud lobotomické chování Nely a veskrze demetní postavu Johnyho, takže na závěr sedíte na zadku v blátě a říkáte si "proč jsem zase zabil tolik času?" 50% ()
Ďalšia židovská dráma o tom, ako boli chúďatká utláčaní, aké to mali ťažké, tí čo prežili, po návrate a ako vychcaní boli ich manželia napr. Ale inak nuda jak hovado, len výkony ústrednej dvojky to zachraňovali. 3 z 5 ()
Opravdu lze manželství zredukovat pouze na obličej? Bylo to slušně natočené, dobře zahrané a pěkně vygradované, ale se základní premisou dějové linky, že manžel nepozná svou ženu se změněným obličejem, mám velký problém. ()
Celý film sa ťahá a ťahá a človek len čaká a čaká. Ale dobre že som počkal na koniec. ()
Jak dokazat lasku. ()
Dobrý film, ale poněkud plně nevyužitý potenciál, který byl ve filmu skrytý. Z tohoto scénáře se dalo vytěžit daleko více. Spoiler: Na druhou stranu scéna s vytetovaným číslem na paži hlavní hrdinky, kterou končí celý film je opravdu silná. Němci potěšili i herecky, přestože většina herců mi není známa. Připadá mi, že německý film je v poslední době trochu ve stínu jak Hollywoodu, tak i ostatních evropských filmů (Francie, Itálie a Skandinávie zejména). ()
S opětovným zhlédnutím má na mě Fénix větší a větší vliv a vpíjím se do něj hlavně po emocionální stránce. Ten pocit logicky kulminuje se Speak Low, ale mrazivě mě hladí už mnohem dřív. A pak je tu Nina Hoss, která svou nevyčerpatelnou škálou výrazů zvládne odehrát doslova každou situaci. Takhle silný ženský výkon v hlavní roli jsem dlouho neviděl. Nemůžu si ale odpustit, že je strašná škoda až příliš jednoduchého děje, který v kombinaci s poklidným, precizním vyprávěním ubírá na filmovosti. (Chvílemi je to spíš jako číst knížku a představovat si, než sledovat film.) Že Petzold sbíral inspiraci ve stejném podhoubí jako Hitchcock, je sice evidentní. Ale ony se ty motivace a prostředí přeci jenom tak liší, že mi Fénix přijde jako samostatně plnohodnotný. Jde si vlastní cestou a konkrétně tohle ho prostě nijak nelimituje. ()
Bol som veľmi zvedavý či sa tvorcom podarilo vytvoriť pozerateľný film z tak trochu až absurdnej zápletky bez toho, aby to nevyzeralo príliš pritiahnuté za vlasy. To čoho som sa obával sa nepotvrdilo a Fénix túto zamotanú situáciu spracoval veľmi kvalitne. Dôsledky vojny je cítiť prakticky na každom kroku, ľudia sa vysporadúvajú zo svojou minulosťou a hľadajú svoje miesto v úplne inom svete ako bol ten pred vojnou. Aj hlavná postava si hľadá svoje miesto pod slnkom a stráca sa niekde medzi nedoriešenou minulosťou a možnou budúcnosťou. Dianie pomaly gradovalo až k emočne silnému finále, ktoré nepracovalo s osudovými prejavmi, ale skôr s minimalistickou scénou, ktorá dokázala vyjadriť neskutočné množstvo pocitov. Filmu síce občas chýbalo v istých fázach malé postrčenie, aby dianie príliš nestagnovalo, ale celkovo som spokojný. 80% Febio fest 2015 Kino Lumiere ()
4,0/10 Priebeh filmu: nuda, začína to byť zaujímavý thriller, to nie, to nemyslíte vážne, to nemyslíte vážne!!! ()
Zajímavý námět a docela zajímavé zpracování..kdyby...se obě postavy v hlavních rolích nechovali tak hloupě... Jenom u hlavní hrdinky jsem si asi 10x řekl 'Ta je ale blbá...' a strašně mne to rozčilovalo... No, začátek byl slibný, ale pak se to z mého pohledu nezvládlo.. ()
Zvláštní, pro mě těžko uvěřitelný příběh, jehož vyprávění se navíc poměrně vleklo a nemělo dostatečný spád. Výborných bylo jen posledních 5 minut. Snažil jsem se uvěřit, že manžel může nepoznat svoji ženu Nelly, přestože odloučení bylo poměrně krátké. Manželka měla přece za sebou plastickou operaci obličeje. Ovšem v okamžiku, kdy Nelly na první dobrou pozváná hostinská, která ji navíc znala jen zběžně, a následně ji bez problémů poznávají její přátelé a známí na nádraží, aniž by kdokoli z nich komentoval její změnu, vkrádá se do mě nebezpečný pocit, že manžel musel mít asi hodně vypitý mozek. Ve filmu ovšem nepil, pouze umýval skleničky... Tak pak si říkám, že příběh byl hodně naivní, což mi u vážných filmů a dramat vadí. ... ()
Ten základní stavební kámen příběhu, že chlap nepozná svou ženu, ale navrhne ji, ať tu ženu hraje, se ve výsledku ukázal jako hodně slabý. Pro mě většinu času dost nuda, s blížícím se koncem to sice bylo lepší a lepší, navíc při Speak Low jsem ani nedutal, ale už to prostě všechno přišlo pozdě. Z kina bych odcházel asi hodně nas.aný. ()
další příběh,z dlouhé řady,který zobrazuje jak válka ničila životy lidí.A nebyli to jen Židé....Tady mi chyběl nějaký náboj,jiskra.Nina Hoss mi ve své roli naprosto neseděla.Celé mi to přišlo jako přešlapování kolem horké kaše. ()
Tohle mohl byt hodne silny film, kdybych jen celou stopaz nehloubal nad nesmyslnymi a neexistujicimi motivacemi postav. ()
Reklama