Režie:
Bertrand BlierKamera:
Claude RenoirHudba:
Georges DelerueHrají:
Jean-Pierre Marielle, Jean Rochefort, Bernard Blier, Brigitte Fossey, Claude Piéplu, Dora Doll, Claudine Beccarie, Gérard Jugnot, Rita Maiden (více)Obsahy(1)
Dva hlavní hrdinové Paul a Albert (J.P.Marielle a J. Rochefort) se rozhodnou opustit normální svět - své manželky a pokouší se spolu najít nový život, který by jim přinesl toužený klid. (kobejn)
Recenze (12)
No jako viděl jsem už lecos, ale toto je fakt mazec! První polovina je prostě o dvou chlapech, kteří si potřebují odpočinout od ženských a utečou na vesnici. Je to nesmírně zábavné a vtipné, sice absurdní, ale dokonale výstižné. Ti dva pánové (Marielle a Rochefort) si to navíc opravdu užívají.Klidu však nemohou nikdy dosáhnout, jelikož ženy si právo na sex a povinnost sexovat nedají vzít. Vypukne válka. To už je druhá část, kde už člověk nestačí valit bulvy, trochu na téma Sexmise řekl bych. Rozhodně podnět k zamyšlení, co vlastně muž a žena od života čeká kolem té čtyřicítky...85% ()
Celé je to takové trochu ulepené (pocitově) a slepené (narativně). Přesto je tam dost výborných scén a hlášek ("Znáš Prousta, ne? Já jsem se za celý život nedostal dál než ke Swannově lásce, vždy když jsem večer otevřel čtvrtou kapitolu, přišla manželka a řekla zhasni...a to pořád dokola celých 20 let!"). A taky mě překvapilo, respektive zklamalo, že to, s čím Trier machruje v roce 2014, tedy detailem vagíny přes celou obrazovku v nepornofilmu se slavnými herci, měl Blier už roku 1976 a ten záběr je navíc delší...a ještě k tomu hned v první scéně filmu! Podivná je ale skladba scén, zejména když je dvojice mužů na venkově, elipsy dosahují absurdních rozměrů - jeden záběr za denního světla a hned na to je noc a tak několikrát za sebou. To podporuje domněnku, že první byl velmi okleštěný nápad, který Blier postupně lehce obalil povědenějšími a slabšími výplňovými scénami. V závěru se Calmos bohužel zvrhává už do příliš křečovité a zejména úporně doslovné roviny a celá poslední třetina už dnes působí jako přežitek. Přes veškerou otevřenost to každopádně není ani z desetiny tak dobré jako Ferreriho Velká žranice, kterou se Blier podle mého inspiroval - mám Bliera docela rád zejména za Otčíma, ale Ferreri je jen jeden. 70% ()
Ze začátku to vypadá jako pouhé rozvedení vtipu o gynekologovi, kterému jí chce po práci na ulici ženská za úplatu ukázat, ale není tomu tak. Každého chlapa to občas chytne, ta představa je přece tak lákavá, jenže... Bezvadný film, který mohl být takto natočený jen ve Francii a jen v 70. letech, je super, že to Bertrand Blier udělal. ()
Odvážná komedie pohrávající si s myšlenkou, že ženy jsou nymfomanky a muži pouze jejich oběti. Chtějí mít klid, dělat jednoduché věci a kvalitně jíst. Žena je v tom brzdí a vyčítá každý krok. Musí utéci nebo založit protestní pochod. Vzpoura mužů vůči ženám, které se nenechají okrást o svojí manželskou povinnost. Vtipné, satirické a bez debat velice obnažující. ()
Milé dámy, tak jsme dostaly od Bertranda pěkně nakopáno. Nejhorší na tom je, že v mnohém má pravdu, ženské chtějí toho svého vlastnit. Tedy valná většina žen. A muži jsou zbabělci, tedy valná většina z nich, aby se tomu dokázali bránit. Calmos rozhodně není pro jeptišky, jedná o se velmi odvážný film i na dnešní mnohem méně prudérní dobu. Vytkla bych absenci hutnější a nosné myšlenky, mnohé scénky byly uměle natahovány, až pozbyly na vtipnosti. Škoda, že tatínek pana režiséra dostal tak malou roli, ale evidentně jej trápily zdravotní problémy. Delerue opětovně spáchal výbornou hudbu, která dokázala resuscitovat mnohé bezživotné scény. ()
Reklama