Režie:
Josef GrussScénář:
Otakar VávraKamera:
Julius VegrichtHudba:
Sláva Eman NováčekHrají:
Dagmar Frýbortová, Dagmar Sedláčková, Jiřina Šejbalová, Růžena Šlemrová, Svatopluk Beneš, Rudolf Hrušínský, Josef Chvalina, Stanislav Neumann (více)Obsahy(1)
Do lázeňského městečka Džbery přijíždějí na letní prázdniny nejen stálí hosté, jako pan rada Dyndera s energickou manželkou a dvěma pohlednými dcerami Alenou a Věrou, kteří se jako vždy ubytují ve vyhlášeném hostinci "U kamenného stolu", ale také mladí inženýři Tomáš a Spytihněv, synovci záletné paní hostinské Boženy Tatrmužové, která utekla manželovi se světáckým kočovným hercem Benem Mertensem. Zničený Šimon Tatrmuž se zamkne v pokoji a odmítá ho opustit. Zdá se, že letošní sezóna se v hostinci příliš nevydaří, a nespokojení hosté se odstěhují. Situace sice využijí Tomáš a Spytihněv, kteří se ujmou správy hostince, aby si získali pozornost dcer pana rady, ale příliš se jim nedaří. Zpočátku se nemohou dohodnout, kdo bude komu nadřízeným, ale pak se domluví, že se budou po týdnu střídat ve funkcích šéfa a vrchního číšníka. Mnohem horší je, že spolu už léta nemluví, protože se kdysi pohádali kvůli skleněné kuličce. Neustále spolu vedou tichý boj, který jsou ochotni přerušit, jen když bojují o přízeň dívek s konkurencí. Není divu, že hostinec příliš neprosperuje. Když už se zdá, že hůř být nemůže, rozhodnou se Dynderovi zakročit. Zatímco pan rada se pokouší zahnat Tatrmužův smutek, paní radová se vypraví za hostinskou, aby ji přesvědčila k návratu. (TV Nova)
(více)Recenze (151)
Téměř věrná - a povedená - adaptace knihy. Pravda, osud hostinského páru Tatrmužových se od knihy liší, ale filmová verze nepůsobí nijak násilně. A výhradně filmová scéna usmíření bratrů natolik zapadá do logiky děje, že jsem ji v knize postrádala. ()
Povětšinu času zábavné. Až na sekvence s Plachým v hotelu (okaté divadelní přehrávání) a sekvence s Plachým a Tatrmužovou na útěku (Plachý - brzda tohoto filmu). Ozdobou jsou naopak obě Dagmary. Lepší výkon podává Frýbortová. Sedláčková je při namlouvání s Hrušinským poněkud nervózní. 70 % ()
Československá komedie natočená podle románu K. Poláčka vyprávějící o hotelu v lázeňském středisku Džbery pod Skálou. Majitelé hotelu S. Rašilov a jeho žena, o poznání mladší a atraktivnější J. Šejbalová jsou vyrušeni příjezdem rady Dinděry s manželkou (S. Neumann a R. Šlemrová) a dvěma dcerami. Do hotelu též míří jejich synovci Tomáš a Spytihněv. Tito bratři v podání skvělého S. Beneše a R. Hrušínského jsou dlouhodobě velmi rozhádaní, a aby ani jeden neudělal druhému ústupek, komunikují spolu nepřímo, buď mluví v obecné rovině, nebo k nějakému předmětu, jenž slouží jako komunikační pomůcka. Koketující Šejbalová nalezne zalíbení ve známém pěvci ubytovaném v hotelu (J. Plachý), k nemuž s povzdechy vzhlížejí všechny ženy, a uteče s ním. Chudák pan Rašilov neví, jak si poradit s touto situací, zavře se v pokoji a vedení hotelu předá svým synovcům. Aby byla udržena jednota vedení podniku, domluvili se komicky komunikující synovci na tom, že se budou v šéfování hotelu střídat jednou týdně, přičemž ten druhý, co zrovna nebude mít nadřízenou pozici, bude obsluhovat v lokále. Synovci se kromě starání o chodu hotelu také zabývali navazováním milostných vztahů s dcerami rady Dinděry, přičemž překážkou pro ně byli dva nepříliš společenští sokové a pochopitelně jejich vlastní vzájemná nevraživost, která však byla vtipná. Mezi nejzábavnější scény patří návštěva hotelu malou skupinou svatebčanů, kteří utekli bez placení. Zde bych si dovolil upozornit na jednoho z nich, který mě obzláště zaujal, a sice otec nevěsty J. Vošalík. Mezi hosty hotelu se neztratil ani V. Trégl, nespokojený s mizernou obsluhou restaurace. Nakonec vše dopadne dle očekávání, Hrušínský s Benešem se usmíří a navážou pevný vztah s dcerami rady Dinděry. Paní hoteliérová, jež uprchla se svou láskou, si brzy uvědomí pokles jejího společenského postavení, neboť u pana umělce nedělala nic jiného než služku, a vrátí se k manželovi. Velmi povedené komedii J. Grusse jsem se rozhodl udělit plný počet hvězd. ()
Jako okno do jinýho světa. Je zajímavý, jak se za 3/4 století změnilo chování lidí. Z celýho snímku vystupuje i přes všchny útrapy postav ta pohodová neuspěchaná atmosféra první republiky a grády tomhuhle filmu dodávají taky rozhovory synovců, který spolu "nemluví" - takovouhle moc má snad jen čeština :) ()
Dyndero, on loudí! ()
Roztomilá komedie s pohodovou zápletkou.Neumann s Rašilovem si odvedli svůj standard, dámy Šlemrová se Šejbalovou taktéž ale na vrcholu zde stanuli pánové Hrušínský a Beneš, bezvadné postavy, hlavně ta jejich "bratrská konverzace " ..oko potěšilo sesterské duo a za správné nekňuby byli ti jejich původní nápadníci :) potěšila minirole klasika Trégla .. Neříká se, že se čumí, když se neví, na co se čumí. " ()
Filmová klasika s jednoduchou zápletkou, ale geniálně sehranou těmi nejlepšími herci své doby. Dialogy Tomáše a Spytihněva, potulný herec... skvěle vystižena atmosféra románu Karla Poláčka. Viděl jsem i divadelní inscenaci této hry v ostravském divadle(2017), kde výrazně vyčnívala skvělá herečka Lada Bělášková v roli paní hostinské, ale pánové Rašilov-Hrušinský-Beneš jsou naprosto nedostižní a nenapodobitelni. ()
V Hostinci U kamenného stolu je servírována taková pohoda prvorepublikových filmů, že jsem ho dlouho považoval za jeden z nich. Vlastně ho k nim řadím i nadále, protože až na rok vzniku a to, že některé tehdy teprve vycházející hvězdy měly ještě mlíko na bradě a tady už mírně dospěly, je tu všechno při starém. Rašilov, Neumann, Plachý, Beneš, Hrůša, Šlemrová i Šejbalová k sežrání, k nim jako dezert dvě úžasně sladké a šťavnaté Dagmary, a pro fajnšmekry jsou tu Gaston a Percy – strašní uchvatitelé dívčích srdcí v podání Josefa Chvaliny a Václava Špidly. Jako bonbónek je přibalen roztomile neurotický Václav Trégl :) ()
Výborný film se skvělým obsazením a Dinděra to je prostě kult. ()
Lehká prázdninová komedie s přesně trefenými postavami, obzvlášť dramatický umělec se svým procítěným dramatickým přednesem v podání Jiřího Plachého je neodolatelný. Život pohledem optimisty. ()
Nesmrtelné zpracování nezfilmovatelného námětu (ono z něj nakonec ve filmu taky moc nezbylo). Pro mě srdeční záležitost, a kdykoli slyším "Dinděro, on loudíííí?", jsem v sedmém nebi. ()
Hvězdné herecké obsazení a výborná předloha, přesto to nefunguje. Poláčkův ironický humor je nahrazen bodrostí, rozpustilostí a prvorepublikovou idylkou. Nedávná zpracování Bylo nás pět nebo Vše pro firmu se povedla mnohem lépe. ()
Celkem milá tařkařice, z které si pamatuji pár scén (kulečník, kuličky :), "herec" atd.). ()
Jeden z filmů, který může být viděn několikrát a přesto neztratí své kouzlo. Třebaže film byl natočen již po válce, na kvalitě mu to neubírá a klidně by mohl být zařazen mezi skvosty československé meziválečné kinematografie. Obsazení meziválečných herců, kteří se svých rolí báječně ujali, řadí film do pomyslného filmového nebe. ()
Ono, kdyby se jednomu chtělo a dalo by si říct a kouklo na tento starý filmeček, tak by se jednomu zjistilo, že je to vtipné a stojí to za tu hodinku a půl. A pak by se onomu mohlo strávit příjemné chvilky při vzpomínání na první republiku. To by se jednomu chtělo říct, aby vzal i svou onu a šli. ()
Krásný film či komedie s hvězdným obsazením,chudák Neumann který byl šikanován svojí despotickou manželkou tak že musel "loudit" o chutnou porci jídla.No a nejvíce mne dostal Václav Špidla který zde hrál takového celkem osla.Bohužel jeho europoslanecký syn toho osla už nehraje ale doslova a do písmene jím je :-) ()
Inteligentní, pohodové a velice příjemné i pro dnešního diváka. Takhle se dělají nadčasové komedie. ()
Prominou, ale spirit první republiky je nenávratně pryč. Linka Šejbalové s Tatrmužem naprosto tragická, dialogy trapné (hlavně gramatika bratrů), humor velmi nejapný a vyčpělý. Zachraňují to alespoň Hrušínský a Beneš, kteří jsou tradičně skvělí. ()
Geniální zpracování skvělé Poláčkovy knihy. Plejáda známých herců ještě zamlada, hlášky typu : Sedí tam jak kocour na šifonéru. ()
Podivně ztřeštěná romantické letní komedie z jednoho Hostince s celkem dobrými hereckými výkony. Film se vrací do roku 1925 a odehrává se v městečku Lazně Džbery pod Skalou. Do lázní přijíždí rada Dyndera s manželkou a se svými dvěma krásnými dcerami Věrou a Alenou. Rodina se ubytuje v penzionu "U kamenného stolu". Manželka majitele a hostinského, paní Boženka Tartmužová, je přichází přivítat na parkoviště. V penzionu je ubytován také Mistr Beno Mertens, herec, který má hrát hlavní roli ve hře H. Ibsena "John Gabriel Borkman". Je to hezoun a líbí se všem ženským v penzionu, hlavně paní Božence. Herec rád tráví čas v kuchyni, a paní Boženka je z toho nadšená. Rada Dyndera chodí rád na ryby s "hoteliérem" Tarmužem. Nemá s manželkou děti, zato má dva synovce Tomáše a Spytihněva, které bere jako vlastní syny. Jsou to vystudovaní chemici a pracují ve fabrice, žijí spolu, ale nemluví spolu kvůli banálnímu sporu o kuličky. Synovci vyrazí svým automobilem za strýcem do Džber. Sestry Dynderovy si vyrazily na výlet na koních a po cestě potkaly rozbitý automobil, který opravují synovci pana Tarmuže. Chlapci se do dívek okamžitě zakoukají a vyrážejí do lázní, kde je při příjezdu zálibně sledují Věra s Alenou. Věra s Alenou se vydávají do města tancovat a Spytihněv s Tomášem jdou za nimi. Na taneční zábavě se o děvčata zajímají dva muži - pan Gaston a pan Percy, kterým tancování moc nejde. Druhý den se setkají s děvčaty na tenise a tam se jim také nedaří. Zakoukaní synovci tak mají jistou konkurenci, naštěstí ne příliš silnou. Blíží se divadelní představení Mistra Mertense, ale ten je raději v kuchyni u paní Boženky a na hraní se vykašle. Musí se tedy hrát jiná hra a Mistr uteče s paní Boženkou pryč. Tartmuž najde její dopis na rozloučenou a vydává se ji hledat na kole s puškou. Jaksi se však zapomene u řeky s nahozeným prutem. Po návratu do hostince se zavře do svého pokoje a odmítá vylézt ven, zatímco hraje na harmoniku. Vedení podniku tak převezmou jeho synovci tak, že jeden bude šéfem a druhý mu bude sloužit jako vrchní číšník. Jejich role se mění každou neděli v poledne. Prvním šéfem je Tomáš a své nadvlády nad bratrem si užívá, neustále jej popohání a peskuje, zatímco Spytihněv jako vrchní číšník "Franc" zkazí každou objednávku. Rada Dyndera chce přátelům pomoci vypátrat uprchlého Mertense s Boženkou. Tomáš se snaží seznámit se slečnami, ale opět se objeví Gaston a Percy a chtějí si dívky vzít pro sebe. Do hostince zavítají povedení hosté, jeden z nich je herec a má zabalené syrečky v divadelním plakátu, na kterém je uvedeno, že herec Mertens vystupuje v roli krále Leara. Hosté způsobí v hostinci školy - protrhnou zelené plátno na biliárovém stole a starý fotr omylem rozbije stůl. Bratři se je vydávají pronásledovat, ale ne kvůli škodám, ale kvůli informacím o tom, kde naposledy vystupoval Mistr Mertens. Paní Dynderová se za ním pak vydává. Spytihněv s Tomášem vyhodí ty dva anglické gentlemany z podniku a děvčata to nejen uvítají, ale také vyrazí s bratry na výlet. Paní Dynderová mezitím vypátrá Mistra Mertense, který je ubytován v Pohřebním ústavu pana Damiana Rozmajzla. Ten zrovna vyhazuje Boženku kvůli nezaplacenému nájmu. Paní Dynderová informuje Boženku o tom, že s hostincem to jde od deseti k pěti a brzy zkrachuje díky vedení jejich synovců. Boženka se pohádá s Mertensem a vrací se s Dynderovou domů. Během výletu bratrů s děvčaty dojde také řeč na jejich spor ohledně nezaplacené duhové kuličky. Ten se vyřeší tím, že narazí na kluky, hrající kuličky. Bratři se k nim přidají a Tomáš vyhraje splatí Spytihněvovi svůj dluh a také 100% úrok. Spor je vyřešen a bratři si opět tykají. Dynderová najde v hostinci svého muže s Tatrmužem, ti dva spolu hrají karty a pan rada pije a cpe se nezdravým jídlem, které mu ona vždy zakazovala. Manželé se nakonec usmíří a synovci jsou rádi, že se tetička Boženka vrátila. Prostě si všichni krásně odpustili a nakonec nesmí chybět to hlavní - dvojitá svatba v hostinci. Jednoduchý příběh, zápletka točící se kolem zamilování a nadbíhání krásným slečnám, problémy ve dvou manželstvích, spousta vtipných situací v hostinci během toho, co jej vedli dva nešikovní a rozhádaní bratři, a snaha o návrat do období první republiky - tak bych to shrnul. A pan Hrušínský byl zamlada fakt hezoun, škoda, že pak kvůli Švejkovi přibral a už to nezhubnul. () (méně) (více)