Režie:
Henri-Georges ClouzotKamera:
Armand ThirardHudba:
Francis LopezHrají:
Louis Jouvet, Simone Renant, Bernard Blier, Suzy Delair, Claudine Dupuis, Charles Dullin, Charles Blavette, Jeanne Fusier-Gir, Raymond Bussières, Dora Doll (více)Obsahy(1)
Marguerite Martineau vystupuje jako zpěvačka pod uměleckým jménem Jenny Lamour. Má talent a předpoklady k lepší kariéře, než zpívat v kabaretu. Přijme nabídku starého bohatého podnikatele Brignona, že se od něj nechá vydržovat a on jí za to pomůže k lepší práci. Když se to dozví Jennin manžel Maurice, vyhrožuje Brignonovi zabitím a manželce zakáže stýkat se s ním. Jenny se ale s Brignonem znovu setkává a Maurice hodlá uskutečnit svůj plán. Když k němu dorazí, nalezne jej již zavražděného. Prchá a snaží se opatřit si alibi, vzápětí se ale logicky stává hlavním podezřelým.
Henri-Georges Clouzot pronikl mezi významné francouzské režiséry svými dvěma prvními filmy v období druhé světové války, protože ale pracoval pro kolaborantskou společnost Continental Film, po osvobození měl dočasný zákaz činnosti. Když se mohl po dvou letech vrátit k práci, učinil tak velkolepým způsobem a vytvořil jeden z milníků poválečné francouzské kinematografie. Jako již dříve sáhl po literární předloze S. A. Steemana, jehož detektivní román Légitime Défense upravil po filmový scénář (název NÁBŘEŽÍ ZLATNÍKŮ vychází ze jména ulice, kde sídlí pařížská policejní prefektura). V hereckém obsazení se spolehnul na umělce, s nimiž pracoval již dříve a na jejich výkonech spolu s bravurní práci kamery byl postaven celkový výsledek filmu, významný byl i podíl samotného režiséra, který se díky svému inovačnímu přístupu ke kriminálnímu žánru řadí po bok takových mistrů jako byl například Alfred Hitchcock. Natáčelo se od února do května 1947 v pařížských studiích a také v ulicích Paříže. Premiéra filmu proběhla 3. října 1947, ještě předtím byl ale titul uveden na festivalu v Benátkách, odkud si Clouzot odnesl mezinárodní cenu za nejlepší režii. Film měl mimořádný ohlas i v kinech a s počtem návštěvníků více než pět a půl miliónu se zařadil mezi nejúspěšnější snímky čtyřicátých let.
(argenson)
Recenze (8)
Dejovo konvenčná a nevýrazná detektívka, ale podaná sviežim a sympaticky žoviálnym (francúzskym) strihom. ()
Bylo docela zajímavé si po té záplavě amerických filmů noir pustit také francouzský. Jiná kultura, jiná národní mentalita atd. Nicméně i tak mě to příliš nebavilo. Příběh nebyl špatný, ale děsně roztahaný a podávaný strašně nudně a nezáživně. Nevytvořil jsem si žádný vztah k postavám. I když to bylo dobře natočené, nezanechalo to ve mě žádný větší dojem. Nicméně na druhou stranu jsem rád, že jsem to viděl, neboť v žádném americkém filmu z této doby nebudu možnost mít vidět (kladnou) postavu fotografky, která fotí ženské akty. Ta cenzura ve Francii přeci jenom nebyla tak prudérní jako v USA. ()
Dobře zahraná primitivní kriminálka, na které je nejzajímavější koukat se na Bliera, který tou dobou měl ještě skoro všechny vlasy. ()
║Rozpočet $-miliónov║Tržby USA $152,961║Tržby Celosvetovo $-║ ()
Režie po zásluze oceněna, raný Clouzot točil filmy stejně dobře jako raný Hitchcock, ale oba měli problém v té době s průměrnými scénáři. Druhá polovna filmu je už tak předvídatelná, že si dnešní divák nezaujatě odškrtává jednotlivé svědky a ví, že už ho nic překvapivého nečeká. Ovšem první polovina je skvělá, a úvodní zrod písničky nezapomenutelný. ()
Galerie (13)
Zajímavosti (1)
- Bernard Blier ve filmu dostal opravdovou krevní transfuzi. (Duoscop)
Reklama