Bohéma
Režie:
Robert SedláčekScénář:
Tereza BrdečkováKamera:
Petr KoblovskýHudba:
Michal RatajHrají:
Michal Dlouhý, Vladimír Javorský, Jaroslav Plesl, Saša Rašilov nejml., Judit Pecháček, Michal Balcar, Ondřej Pavelka, Jan Hájek, David Novotný, Pavel Batěk, Petr Stach, Rostislav Novák ml. (více)Obsahy(1)
Oldřich Nový (S. Rašilov) má potíže. S Němci se nestýká, ale nese na sobě cejch: jeho manželka (G. Mikulková) je Židovka. Její příbuzenstvo už nastoupilo cestu holokaustu, která začala na pražském bubenském nádraží. Oldřich Nový se ale za žádnou cenu nechce rozvést a ze svého statečného postoje slavný herec neustoupil ani ve chvíli, kdy byl nucen nastoupit do koncentračního tábora pro partnery neárijců. Jeho žena nakonec do Terezína musela, nicméně později než Nový. Oba se po válce naštěstí sešli. Otakar Vávra (P. Batěk) natáčí film Přijdu hned. Domovnici v této milostné romanci z pavlače hrála herečka Anna Letenská (R. Prokopová). Ani s Letenskou se osud nemazlí – Němci ji nechali točit do poslední klapky a hned poté se za ní zavřela brána Petschkárny. Se svým mužem, Ing. Čalounem (M. Myšička), totiž pomohla lékaři, který ošetřoval parašutisty – atentátníky. Všichni ve filmových ateliérech, i její přátelé, tušili, jak to dopadne, ale nemohli jí pomoci. Po vylodění spojenců v Normandii se válka chýlí ke svému konci. Miloš Havel (J. Plesl) organizuje nejrůznější akce na záchranu mnoha umělců, spisovatelů, se kterými uzavírá fiktivní smlouvy jen proto, aby nemuseli na nucené práce. Rádi přijímají, ale téměř jedním dechem vzápětí někteří z nich vyhrožují: „Až bude po válce, Miloši, znárodníme tě." Z moskevského rozhlasu se proti Havlovi šíří nenávistná kampaň. Havel ví, že styky s Němci na něm zanechaly stín, ale nepřestává věřit v sílu svých nepopiratelných zásluh a také své osobnosti. Vlasta Burian (V. Javorský), povahou velké přející dítě, nemá ohledně báječné poválečné budoucnosti vůbec žádné pochybnosti. (Česká televize)
(více)Recenze (28)
Zatím nejlepší díl z celé série a vlastně tak potvrdil mé předchozí výtky, ubylo prostřihů na 68 a má největší vyprávěcí continuitu ze všech dílů. Anna Letenská resp. její osud posloužil jako hlavní dějový tmel tohoto dílu, sice si myslím, že se dalo ještě podstatněji ukázat jak silná ženská to musela být, ale i tak její poprava, to člověka fakt zamrazí. Dobře paranodiní atmosféra a strach na každým kroku, to si myslím, že je přesnej výkres doby. Musím se smát jak tady jeden po druhým už asi dva díly papouškujete "holý prdele" , fakt je to tak důležitý aspekt těch dílů, že to neustále jeden od druhýho papagaite ? koelgu laepus.....myslíš Willyho Söhnela ? No, já bych si tak jist s tvým "rozsudkem LOL" nad ním nebyl. ()
Už nastavovali zadek? S ohledem na dramatičnost doby podivně nedramatická, skoro letargická epizoda. Jestli mělo jít o způsob, jak vyjádřit stoupající apatii postav (po vzoru Mad Men), tak nevyšel, protože soustředěním přednostně na vztahy mezi postavami i stylem jde stále o melodrama a to podstatné se děje na povrchu, nikoliv uvnitř. Emoce jsou sdělovány přednostně hudbou, která zní často i ve scénách, které by díky hercům dobře (zřejmě lépe) obstály bez ní. Přetrvává dojem neorganického kladení jedné události za druhou (aby nebyl ničí tragický osud opomenut – tentokrát Anna Letenská), které nahrazuje promyšlenější dramaturgii s postupným rozvíjením omezeného množství provázaných příběhových linií, takže moc nezáleží, co bylo předtím a co bude potom. Jako když si prohlížíte staré fotografie a u každé si vybavíte nějaký příběh. Takto ovšem rozdrobenost vyprávění odůvodňována není a byť si Žák s dcerou nějaké fotky prohlížejí neustále, odskoky do 68. roku působí nadále rušivě a nijak smysluplně nekomunikují s tím, co se dělo za protektorátu. Závěrečné dialogy o tom, k čemu by mohlo dojít po válce (obavy, aby se Frič neuchlastal, Havel věřící, že mu stát vrátí peníze) pak nejsou více než samoúčelným pomrkáváním na poučeného diváka, který ví, že všechno bude jinak. Stejným způsobem bohužel (ne)funguje celá Bohéma, silná tam, kde stačí ukazovat, ale selhávající, když je třeba vyprávět. ()
Film který se natáčí a kde Vlasta Burian (Vladimír Javorský) hraje papírníka, je Zlaté dno (1942). Vlasta Burian (Vladimír Javorský) přebírá v epizodě státní vyznamenání od prezidenta Háchy. Burian si v den Háchových 70. narozenin ale nešel pro Národní cenu na Hrad, ale do Smetanovy síně pražského Obecního domu. A nedostal ji z rukou Emila Háchy , ale Emanuela Moravce. Burian byl oceněn za „umění dramatické a za vynikající výkony herecké v posledním období s přihlédnutím k filmové činnosti“. ()
Dramaticky vyváženější epizoda než ta předchozí. Nejvíce prostoru zde dostává dění okolo Anny Letenské. Ta se pro čtvrtou epizodu stává hlavním charakterem a herecky zastiňuje své ostatní kolegy. Co se týče atmosféry, ta je zde konzistentnější, než u předchozích částí. Už jen samotný úvod s Emilem Háchou a Burianem měl takové grády, až mi běhala husina po zádech (Hácha by si zasloužil vlastní filmové drama). Suma sumárum, problémy s herci zde přetrvávají, ale koncepce této epizody byla postavena natolik dobře, že se z ní stal mírný nadprůměr, který si tu čtvrtou hvězdu přece jen tentokrát zaslouží. Ať i epizody pět a šest nastavenou laťku minimálně udrží. 75% ()
Tak především, není to dokument, jedná se o prolínání fikce a reality. To se v některých dílech povedlo lépe (v prvním a třetím), v dalších už méně (v druhém a tomto, čtvrtém). K nim oběma mám podobné výhrady, i když tento přece jen považuji za o trochu lepší. Vidím pouze jednotlivé obrazy událostí, které ale dohromady nic nespojuje, toliko doba, v níž se odehrávají. V tomto a předchozím díle si mě získal Rašilov, myslím, že hraje podobně dobře jako pan Dlouhý pana Štěpánka a v předchozím díle se dotahoval i na pana Javorského (představujícího pana Buriana), i když Oldřich Nový teda pořád není. Fiktivní postavy měly asi být tmelícím prvkem, mě však při sledování spíše ruší, především pak postava Lilly Krall, u níž občas nějak nechápu, proč tam vůbec je, snad mi to dva další díly ozřejmí. Zatím bych v seriálu raději viděla Natašu Gollovou, s níž má asi nejvíc společných prvků, nebo Zitu Kabátovou, již jsem měla moc ráda (ty maličké roličky, které oběma byly přisouzeny, v žádném případě neberu jako dostačující). A s jakýmikoli soudy ohledně jednotlivých postav (např. pana Söhnela) bych byla velice opatrná, přikláním se spíše k názoru kolegy Enšpígla než kolegy laepuse. Ono, nesmíme příliš důvěřovat interpretaci mezi lety 1948-89. Na druhou stranu jsem ráda, že to u českého filmu ještě před válkou z různých důvodů zabalili oba „pretty face“ českého filmu (tj. Novotný i Wanka), jelikož jejich ztvárnění bych asi nepřekousla… Trošku v rozpacích jsem z pana Marvana, nejen tedy z jeho představitele, ale i z role, kterou mu v seriálu přisoudili a o níž mi nebylo dosud nic známo. ()
Galerie (18)
Zajímavosti (7)
- Název epizody odkazuje na legendární: „Eppur si muove,“ do češtiny obvykle překládáno jako: „A přece se točí.“ Jedná se o frázi, kterou podle legendy řekl Galileo Galilei poté, co byl nucen se veřejně zříci Koperníkova učení o pohybu Země před inkvizičním soudem. (sator)
Reklama