Režie:
Pierre GodeauScénář:
Pierre GodeauKamera:
Muriel CravatteHudba:
RobHrají:
Guillaume Gallienne, Adèle Exarchopoulos, Stéphanie Cléau, Marie Rivière, Marie Berto, Stéphane Roquet, Gilles Kneuse, Julie Moulier, Amir El KacemObsahy(1)
Žena - vězeňkyně, čekající na verdikt nad svou budoucností, objeví v sobě schopnost úpřímného citu vůči muži - řediteli věznice. Vědom si vzájemného vztahu se muž zmítá mezi pocitem moci a neočekávanými lidskými emocemi vůči nesprávné ženě. Vedena touhou po lásce, naivitou i silnými ambicemi žena využívá jedinou účinnou zbraň: svoji ženskost. Příběh nešťastné lásky podle skutečných událostí je převyprávěn ze dvou uhlů pohledu – podle záznamů ze soudních procesů a optikou veřejnosti. (Mirius FD)
(více)Recenze (20)
Francouzský film o tom, že i ředitel věznice může šukat se svými svěřenkyněmi a klidně se i do jedné z nich zamilovat. Jasně, následky si ponese sám, ale nějak zásadně mu to nejspíš nevadí. Tohle je film "Zničeni láskou", který je hodně předvídatelný, ale zase na vás stejně chvílemi doveden zapůsobit tou tíživou atmosférou toho, že přichází něco špatné. ()
Film plný vášně, z něhož jsem žádnou vášeň necítil. Adele vypadá a kouká jako vyplašené zvířátko, ale přitom by měla hrát femme fatale připravující muže o rozum a pokojný rodinný život. Nesejde na tom, že byly podkladem skutečné události, když animální přitažlivost mezi představiteli hlavních rolí není uvěřitelná a stejně nepravděpodobně působí množství prostoru a času, které pro své milostné hrátky za zdmi věznice nacházejí. Na archetypální příběh šílené lásky, postavený na podkladu antické tragédie, je film zase příliš konkrétní a málo nadčasový. Z Faidry, kterou Anna ve filmu čte, tvůrci přejali nejednoznačnost v tom, kdo je viníkem a kdo obětí. Dosáhli jí ovšem jednoduše tím, že nám tají, kým byla protagonistka před nástupem do vězení. Nečitelná je tedy z velké části zásluhou toho, že nemáme, co bychom si o ní „přečetli“. O moc lépe než Anna, charakterizovaná svou marnivostí (neustále se upravuje před zrcadlem, dává si záležet na tom, aby dobře vypadala) a nymfomanií, nedopadl Jean, který považuje řízení věznice za umění (jak francouzské!) a během vášnivé chvilky s manželkou ho nenapadne nic lepšího než zvednout zvonící telefon. Zničeni láskou jsou poněkud mdlou studií chtíče na příkladu dvou postav natolik zaujatých sebou samými, že pro ně okolní svět přestává existovat (v souladu s čím ani my nevíme, co se děje kolem nich a jak je vnímají ostatní). Slibné téma by zasloužilo odvážnější zpracování. Libovolná epizoda Orange is the New Black nabízí intenzivnější divácký zážitek, autentičtější pohled za zdi ženské věznice i smysluplněji jednající postavy. 50% ()
Scénář je poměrně jednoduchý, lze ho zařadit do jakékoliv jiné instituce, ale ten francouzský pel, kdy na mě prýštila nejen chemie těch dvou osob, to je pro ně tak typické, že bych to poznala i beze zvuku a titulků. To nevlastní každá země. A jen tak mimochodem, neznám zamilovaného člověka, který by jednal naprosto smysluplně..........to jen tak na okraj. ()
Film mě zaujal svým skvělým názvem a námětem, především ale obsazením - Adèle Exarchopoulos v roli Anny Amari je zde absolutně bezchybná a z každého záběru na ni jsem šel do mdlob. Myslím, že mi zatím v žádném jiném filmu tolik nelíbila. Přišlo mi zajímavé, že se člověk vůbec nedozví, za co vlastně sedí ve vězení. Jediný moment, který trochu dovoluje nahlédnout do její minulosti, přijde v 27. minutě, kdy Jean zaslechne několik slov ze soudní síně, kam ho ochranka nepustí: "Slečna Amari mi připomíná mnoho dnešních žen, které se zdají být zmateny jejich přeerotizovanými těly. Horečně touží po stabilním citovém životě. Tato velká, nebezpečná propast symbolizuje ztrátu základů celé generace. Tímto navrhuji trest odnětí svobody v trvání deseti 10 až 12 let." (Nakonec dostane 9 let a člověk se může jen domýšlet, co asi mohla spáchat, že dostala tak přísný trest). Z toho filmu jsem měl pocit, že se Adèle Exarchopoulos skoro mohu dotknout, je jí všude plno, bezmezně si nárokuje veškerou pozornost pro sebe, a svou tělesností doslova připravuje o rozum - najít pochopení pro Jeana, kterému zcela rozvrátí život, je tak moc samozřejmé. Byl jsem dokonce téměř v pokušení mu závidět, že mohl prožít něco takového - navzdory ceně, kterou za to zaplatil. Ano, i já jsem se nechal zničit přeerotizovaným tělem Anny. Jinak výtky stran údajně nevěrohodného děje či nepřesvědčivého herectví mi přijdou malicherné, a celkově mi přijde, že je ten film nedoceněný. Kdyby člověk na ČSFD viděl % filmu teprve tehdy, až by sám hodnotil, jsem si jistý, že by zde ten film v modrém nebyl - lidi se prostě strašně dají ovlivnit hodnocením ostatních. ()
Čerstvý štyridsiatnik za zaľúbi, respektíve sa mu postaví pri krásnej devätnástke, čo môže skončiť dvoma spôsobmi. Buď sa ona začne chovať dospelo, alebo on ako puberťák. Bohužiaľ za b je správne a preto ma táto kvázi šťavnatá a zakázaná hra nijak extra nebavila. Film obsahuje všetky klišé udalosti, typické pre vzťahové drámy všeobecne a vážne ma zdvihnutie manželky manželovho telefóna, keď volá milenka, už po stý krát nezaujíma. Filmu môžeme kvitovať, že neskĺzol do béčkovejších thrillerovo-erotických vôd, ale to je pre mňa iba malé plus, pokiaľ ma film nezaujme v rámci dobrovoľne zvoleného žánru. ()
Každá národní kinematografie má svoje stěžejní téma. Nepřekvapí, že u Francouzů je to láska ve všech podobách - včetně těch zakázaných. Zničení láskou ale trpí jedním záasadním problémem - totiž že ve filmu o spalující vášni skutečná vášeň jaksi chybí. Vztah mezi Annou a Jeanem je naprosto nevěrohodný, ti dva k sobě prostě nepasují, není z nich cítit jiskření, chemie, nic. Několikrát se můžeme podívat na jejich soulož (mimochodem, zajímalo by mě, jak je možné v takovém vězení s tolika zaměstnanci a kamerovými systémy najít tolik času a prostoru pro tolikeré hrátky), pokaždé jí ale chybí zanícení. Anna škemrá, že by chtěla znovu, potřetí, počtvrté, ještě jednou, ale celou dobu vypadá, že se nudí a nebaví ji to. Příběh je vyprávěný z chladného odstupu, jako kdybychom sledovali strohé soudní přelíčení. Zcela tak vyšumí motiv z Faidry, kterou Anna čte, o relativizaci viníka a oběti, protože k rozměrům antické tragédie má snímek hodně daleko. Lze si proto najít nějaké sympatie alespoň pro jednoho z nich. Alespoň že Adèle Exarchopoulosová je výborná. Možná ne přesně trefená, protože určitě není démonickou femme fatale, ale co by pobláznila o tolik staršího chlapa s rodinou, spíš něžnou zranitelnou laní s vyplašeným pohledem. Po Životu Adele má ale za sebou další zajímavou roli. ()
příběh chlapa, kterému zalil testosteron mozek.Vášeň tam moc nebyla jen takové pronásledování stalkera.Adéle zaškatulkovali do témat se sexuální tématikou:lesbická tématika,nahá těla,nahý sex, blízké záběry na její sexy obličej....I herečky stárnou.Ani takový sexsymbol jakým byla v mládí Catherine Deneuve nestavěla jen na svém sexapealu. ()
celkom pozeratelne ta Adele velmy pekna ale mrcha ale to uz tak biva ()
Takéto umelecké festivalovky ja môžem. Aj keď v tomto prípade sa jedná o celkom veľa romantiky a málo logiky, Adele ma opäť nesklamala. Francúzky filmový priemysel predsa len ešte nespadol do Hollywoodskeho klišé. A snáď to tak bude aj naďalej. ()
Spíše jen ilustrace případu ze skutečnosti, která nestrhne ani nenadchne. ()
Mě se to jako líbilo. Chápu, že mé hodnocení je hodně ovlivněno pohledem na Adele. Já se mu totiž vůbec nedivím, ruku na srdce, kdo by dokázal odolal. Nějak nám vyrostla od doby, kdy jako náctiletá zkoumala nejenom svou sexuální identitu, do velmi krásné ženy. Zároveň mě v podstatě přinutila ignorovat ty blbosti, co v tom filmu jsou. Kde jako berou tolik prostoru se potkávat pořád o samotě ve věznici? Beru to jako krásnou studii vývoje vztahu a vlivu, který může mít každý z nás na osobu, kterou má skutečně rád. Pro ni a pro potřebu být s ní, dokážeme obětovat skoro cokoliv. ()
Příběh mohl být zpracován mnohem lépe. Herečka do role vězenkyně byla skvěle vybrána a své role se zhostila na výtečnou, bohužel herec do role ředitele vůbec nesedí a z jeho strany je to zahráno nepříliš uvěřitelně. Poměr mohl začít uvěřitelnějším způsobem. Úplně tam nesedí ani vztah s manželkou a přehnané používání chytrých telefonů. Jinak prostředí věznice je vykresleno dobře, napětí postupně stoupá a vášeň a emoce tam nechybí. ()
Taká priemerná romantická jednohubka, akých sa špeciálne vo Francúzsku točí mrte veľa. Možno o niečo originálnejšie zasadenie príbehu do väzenského prostredia, ale tá atmosféra mi tam akosi chýbala. A podstatné je, že ženská predstaviteľka výrazne herecky predčila svojho mužského partnera, ktorému som neveril ani nos medzi očami, nie to ešte nejaké vášne alebo niečo podobné. 55 % ()
Príliš "holywoodske" prevedenie na francúzsky film. ()
Chce to nějaký čas nechat film uležet a vstřebat. Téma je to složité ve smyslu velké rizikovosti sklouznutí k: kýči, růžové knihovně, lesbickému pornu vyžilých vězenkyň, artovému blouznění, scénáristickému nesmyslu. Naštěstí to balancování na napnutém laně mezi všemi těmito propastmi dopadlo dobře; až překvapivě dobře. Je to zajímavé, vtahující, s množstvím otázek – kromě (nevyřčeného) konce nechává pak na divákovi pohled do (zejména) její duše. Není to polopatické servírování jednoho jen velmi lehce za vlasy přitaženého příběhu; mimoděk se film často ptá a přitom neodpovídá. A k tomu vůbec nic nehodnotí. Nechává příběh plynout směrem k (ne)rozuzlení... Pár osobních paralel tam každý určitě najde – pro mě to platí stoprocentně. Koukatelné francouzské (melo)drama kořeněné chrápající důchodkyní v řadě za námi – nedělní odpoledne v kinech se slevami pro důchodce mají svá kouzla :-). [80%; 2017-01-08 Kino Lucerna]. ()
Dokonalé znázornění lásky a vášně. ()
Naprosto hlavního hrdinu chápu. Klobouk dolu jak je to natočené, nesklouzává to k žádné romanci nebo patosu, je to příběh který jede a baví. ()
Velmi pěkný, dojemný film ukazující, jak láska může být krásná i ničivá zároveň. Vášeň tam jednoznačně je. Proložené francouzskými songy dodávající filmu onu pomyslnou třešničku. Francouzská dramata prostě můžu. Navíc otevřený konec ponechává každému prostor pro vlastní pokračování... 5* ()
50 % ()
Reklama