Režie:
Mia Hansen-LøveScénář:
Mia Hansen-LøveKamera:
Denis LenoirHrají:
Isabelle Huppert, André Marcon, Edith Scob, Roman Kolinka, Sarah Le Picard, Solal Forte, Marion Ploquin, Nicolas Sarkozy (a.z.), Grégoire Montana (více)VOD (2)
Obsahy(1)
Nathalie je učitelkou filozofie na pařížské střední škole. Práci miluje a obzvláště ráda sdílí se svými žáky požitek z přemýšlení. Svůj čas dělí mezi svého manžela, dvě děti, bývalé studenty a velmi majetnickou matku. Jednoho dne ji dlouholetý životní partner oznámí, že ji opouští kvůli jiné ženě. Nathalii nezbývá, než se vypořádat s dosud nepoznanou samotou... i nově nabytou svobodou. (Film Europe)
(více)Recenze (23)
Pokiaľ sa divák dokáže vcítiť do situácie hlavnej postavy, pre toho môže predstavovať Začať odznova dosť zásadný počin. Najlepšie, ak ste diváčka vo veku Nathalie a prežili ste si niečo podobné. Avšak pochopiť jej snahu o nový začiatok, ktorý je skôr založený na pokusoch a omyloch, dokáže každý empatický divák. Neustále filozofovanie nad nesmrteľnosťou chrústa vám však môže Nathalie skoro až znechutiť, čo mimochodom presne vystihne aj jej bývalý študent pri jednej úprimnej výmene názorov. Záver asi nemohol byť lepšie vymyslený, s vekom prichádzajú skrátka iné priority a je fajn, že scenár ide tak trochu proti prúdu. Ak by mi nebola skupinka vidieckych hipíkov, čo zjedli všetku múdrosť sveta tak nesympatická, nemal by som problém aj s vyšším hodnotením. I keď chápem, že o to asi aj išlo. ()
Začať odznova plánovať budúcnosť sa dá, i keď by nemalo ísť o nič iné, len o pozvoľné nadviazanie na ľavičiarske idey mladosti. Tie ostali nadlho umŕtvené rodinnou a pracovnou rutinou, v dôsledku svadby s konzervatívnym trtkom, rovnako ako jeho žena - filozofom. Trtkom doslova, lebo tento hodnotový konzervatívec si začal zašukávať bokom s oveľa mladšou milenkou. Tým ale paradoxne, otvoril priestor nečakanej slobody pre ex manželku. Jej jediným únikom bola starostlivosť o kvetinovú záhradu v manželovej chalupe. Ale rozvodom prišla i o cesty na chatu. Uvoľní sa i ďalšia väzba, odchodom matky do domova dôchodcov a následného vývoja udalostí. Ostane jej len kopa času a mohutný čierny kocúr. Sympaticky zrežírované dobrodružstvo života pre všetkých, čo si už v živote čosi preskákali. I pre tých, čo to ešte len čaká. ()
Stříbrný Medvěd za režii? No nevím, je to celé hodně křečovité, neživotné, podivně sestříhané, nepomůže ani klišovitý Schubert uprostřed filmu, jehož klavírní písně jsem slyšel už v x filmech od režisérek. Velmi opatrně to nakousává zajímavé témata, ale stejně se to přesto věnuje mnohem více "postavě" tlusté, staré kočky, než mnohému nabízenému. Jinak má stačit, když se občas objeví na děj násilně naroubované jméno Adorna, Horkheimera nebo Rousseaua a že v pozadí každého druhého záběru je narvaná knihovna - tolik asi k osobitosti a domnělé intelektuálnosti mistryně jalových filmů Hansen-Love. Na poroty světových festivalů jalovost a bezvýraznost ale asi bohužel stačí. Spíše horší tři hvězdy. ()
Klasický festivalový film s "náročným" tématem, jímž je hledání sebe sama ve světě opuštěných a nenaplňovaných lásek. Takže se rozhodně nejedná o nějaký strhující příběh nebo silný děj. Začít znovu je hodně meditativní smímek, který se táže po podstatě svobody a vztahů, a plyne pomalu, tempem trochu připomíná četbu Proustových románů. O to zajímavější je, že za ním stojí teprve pětatřicetiletá režisérka. Ovšem i tak je působivý, za což může hlavně představitelka hlavní role, Isabelle Huppertová. Ta je sice trochu starší, než měla její postava být (v době natáčení jí bylo třiašedesát, rozhodně víc než postavě, a to bylo znát), ale zvládla ji s bravurou. Moudrost, nadhled, ale i zranitelnost a nejistota z ní čiší na správných místech. Právě její sledování dělá z filmu, který diváka nezaujatého primárně ženským tématem může trochu nudit, zážitek. ()
L'Avenir je nenápadná skica portrétu ženy středního věku zachycená v určitém časovém úseku. Kamera sleduje hlavní postavu s odstupem ale vytrvale a pracuje pro zviditelnění jejího vnitřního života. Zdařilý autorský snímek s výbornou režií. ()
Isabelle Huppert prokazuje, jak moc dobrou je herečkou a na ní stojí snímek o tom, jak se vyrovnává s osudem žena, která měla všechno, jak se jí líbilo, ale najednou přišla radikální změna, a ona se musela přizpůsobit, nebo zlomit. Nemůžu si pomoct, ale Isabelle Huppert tak vyniká, že to ostatní je pro mě spíš průměrné. ()
Film nemá oslnivý děj, herce či výpravu. Svým intelektuálním zaměřením se určitě nestane masovým trhákem. A přesto... 1) 35letá scenáristka a režisérka Mia Hansen-Løve sepsala příběh podle zážitků své matky. 2) Nádherné lokace plné atmosféry a každodenní nenápadné události vytvářejí dojem, jako by se nic moc nedělo. Ale děje se. 3) Vemlouvavá píseň Deep Peace od Donovana dotváří atmosféru zralosti a nadhledu. 4) 63letá (!) Isabelle Huppertová (učitelka filosofie Nathalie) se své role zhostila skvěle. 5) Nemohl jsem nezaznamenat zajímavé kluky. Je to 30letý Roman Kolinka (bývalý student Fabien) a 23letý Solal Forte (syn Johann). 6) Výstižný koment: Oktavianus***. ()
Ne úplně snadno stravitelný snímek plný filozofických myšlenek a hledání životní cesty a spokojenosti. Film tak trochu nikde nezačíná a nikde nekončí, ale vedle vitality životem zkoušené hlavní postavy mě zaujal třeba i humornými scénkami pro odlehčení nebo krásnými pohledy na francouzské Alpy či Bretaň se slušivým hudebním doprovodem. Isabelle Huppert tato role skvěle padla, přestože je starší než filmová postava. Festival francouzského filmu, Lucerna. ()
Dost slaby film. Privela zbytocnych dialogov, citatov, filozofie. Miestami som sa v kine nudila. Film vo mne nevyvolal nijake emocie, s postavou som neprezivala jej problemy. Z kina som odchadzala trosku sklamana. Kladne hodnotim len pekne prostredie, hudbu a za najlepsi moment filmu povazujem zaber na novorodeniatko, bolo krasne. Film ako taky nema pre mna ani nejaku hlboku myslienku a ten vztah profesorky a byvaleho ziaka bol velmi zvlastny. Hlavna postava mi ani nebola az taka sympaticka...Dve ale take slabsie hviezdicky. ()
Pečlivě vedená práce s herci, ne zcela koncepční střih a snímání. Můj pocit po zhlédnutí je stejný jako ten, který prožívá protagonistka - nejistota. Nejistota z toho, kam mě film zavede. Nejistota z postav, které mi film nabídne. Nejistota z provedení. Přesto s koncem nemůžu říct, že bych byl otrávený. Huppertová tradičně bravurní a víc jsem tak asi nepotřeboval. ()
Příběh který měl dobrou myšlenku ale tak chaotické zpracování že mi přijde že ani tvůrcům nešlo o zážitek diváka ale o natočení něčeho,prostě něčeho ()
Film je velmi silný ve své autentičnosti. Nikde netlačí na pilu a to je v dnešním světě osvěžující. Filmem se prolíná paralelní příběh kočky, kterou nikdo nechce, ale když o ní příjde, má pocit ztráty. bavilo mě to každou minutou víc a víc. Isabelle je úžasná a v každé roli jí věřím ať hraje vražedkyni či profesorku. ()
Dávám dvě za citát z Blažeje Pascala. ()
Generačná priepasť, životná kríza, postavenie filozofie vo svete a francúzsky esprit. Toto sú v skratke témy, ktoré môžeme objaviť v tomto filme. Celá snímka je popretkávaná francúzskym intelektualizmom a typickým kaviarenským espritom. Čo nemusí každému vyhovovať. Miestami príliš elitárske a miestami nudné. ()
Film měl v první části nakročeno ke krásné romanci, kde mohla Nathalie opravdu začít znovu, ale další vývoj zůstal zklamáním; volání „Pandora!“ hraničí se směšností až trapností. Nathalie je zahrána vynikajícím způsobem, prostředí, kde se film odehrává, je nádherné, ale scénář zůstal filmu velmi dlužen. ()
Nuda. Francúzska nuda podávaná jemne dramatickým spôsobom a spracovaním, ktoré u diváka vyvolá jemne melancholické pocity. Avšak inak sa k nemu nedostane takmer žiadna emócia. Natočené veľmi strojene, minimalisticky a bez akéhokoľvek napätia alebo vášne. Ak má byť toto art, tak nie, neprosím. 35 % ()
Taková nadžánrová pseudofilosofická o životě přemítající záležitost, která napíná diváka jemně kladeným očekáváním, že se *něco* stane, aby se nakonec nestalo vůbec nic. Jako v reálném životě. Takže za tohle palec nahoru, stejně jako za přiblížení prázdnoty světa intelektuálů – byť to asi tvůrci nezamýšleli, tohle mě dost srovnalo a posunulo. Půlku knihovny nechám ve starém bytě a radši koupím kvalitní červené, to posune kvalitu mého života o notný kus dál. Zvládla to vlastně holka všechno správně... jen mi přišlo, že si ten život tak nějak odžila na půl plynu. Ten její žáček se snažil žít o dost víc, skoro už měl fousiska jako Che, ale nakonec, paradoxně, ta jeho prázdnota mohla být o dost větší. Ale to jsme neměli možnost poznat. Trošku podobné filmu Sils Maria – ale ten mě zneklidnil. Tenhleten spíš ne. PS Nakonec mě nejvíc dostalo, že v Lázních na lodi jazyk prvních návštěvníků, co zrovna odcházeli, byla francouzština... [60%; 2016-12-12 Kino Dlabačov] ()
Nevýrazný snímok bez náboja a nejakej katarzie. ()
Ak mate radi Francuzske filmy, francuzsky styl, francuzske zeny - tak sa Vam bude tento film pacit ako mne. Ja milujem Pariz, Francuzsko - jeho atmosferu, velky vkusny, ale pritom zaujimavy styl obliekania francuzskych zien, ktore su proste vzdy "sik". Hoci tento film nema veselu temu - je o rozvode, rozpade manzelstva, hladania novych zaciatkov, ale nakoniec podla mna konci happy-endom, lebo hlavna hrdinka si uvedomi, ze novy zaciatok moze byt aj ako babicka svojho vnucatka a nemusi to byt nevyhnutne novy milenec, alebo prisposobenie sa nezavislosti mladych priatelov. Proste tento francuzsky film ma proste bavil tym francuzskym stylom a sposobom akym hlavna predstavitelka Isabelle Huppert zahrala starnucu, osamelu zenu velmi sarmatne. Kvoli tomu pre mna solidnych 70%. Pariz, Pariz - citim Ta! ()
Pro jakou cílovku je tento film určen? Manžel přijde do bytu ke své ex poté, co se odstěhoval. "Proč si přišel? dí žena. Ááá už vím, pro Schopenhauera. Podá mu knihu. Manžel dojat hladí hřbet (knihy): "Tolik mi scházel..." A odchází. Konec ukázky. Nebo: profesorka doveze dceři dárek, který poslal její mírně šilhavý kamarád vnoučkovi-kojenci. Je to soubor filozofických brožur. "Platón? Není to brzy?" diví se dcera. "Na Platóna není nikdy brzy" dí matka profesorka. Vydržel jsem koukat do konce jen díky mé hloupé zvědavosti na osud obézní kočky Pandory. Celé je to bez emocí jak kuře z chladničky. ()
Reklama