Režie:
Juraj HerzKamera:
Jaroslav KučeraHudba:
Luboš FišerHrají:
Iva Janžurová, Josef Abrhám, Nina Divíšková, Petr Čepek, Josef Somr, Jiří Kodet, Jiří Lír, Ivan Palúch, Zuzana Fišárková, Marie Drahokoupilová (více)Obsahy(1)
Iva Janžurová ve své životní roli (přesněji řečeno dvojroli) ztělesňuje dvě povahově zcela rozdílné sestry. Zatímco jedna je vlídná a dobrá, druhá představuje ztělesněné zlo, chorobnou nenávist a závist. Zlá sestra se rozhodne odstranit svůj sourozenecký protějšek, ve kterém není schopna snést vlastnosti, jež právě sama postrádá. Její zrůdnost však záhy překvapí ji samotnou, když nabyde nečekaných rozměrů. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (183)
Výborná adaptace knihy Alexandra Greena. Líbí se mi Herzova projekce dobra a zla do rolí hodné bílé a zlé černé sestry v podání dvojnásobně skvělé Ivy Janžurové. ()
Janžurová v nekomediální roli, pěkné lokace, dobrá kamera. Co chtit více... ()
Celou dobu to budovalo krásné napětí... jednoduchý motiv vraždy, kde se pak začne všechno komplikovat. Nádherná kamera, kostýmy a dechberoucí Iva Janžurová. Ale ten konec se mi vůbec nelíbil a celý film posunul o několik příček níž. Podobné zklamání jsem zažíval u některých povídek E.A. Poea... MOŽNÝ SPOILER: prostě "happy endy" mi k takovým dílům nesedí. ()
A znovu Juraj Herz a jeho nepřekonatelný talent. Tohleto dílo jsem kdysi viděla v televizi, a prostě jsem ho musela mít a vidět znovu. Iva Janžurová ve své dvouroli exceluje. Člověk by ani neřekl, že obě sestry hraje tatáž osoba. Jako krásná sestra je okouzlující, a pokud bych to měla vyjádřit v barvách, o což se dle mého názoru snažil i pan režisér, tak krásnější ze sester bych stylizovala do bílé a druhou sestru, jako její pravý opak, do černé. Ta horší ze sester ve své zlobě a zahořklosti vůči celému světu, nedokáže ani své pocity skrývat. Tady Iva Janžurová, podala opravdu výkon, jak jednoduše se dají vyjádřit pocity a pohnutí pouhou mimikou obličeje a beze slov. Jen málo herců, tohle dokáže. A na závěr.... 5*. ()
Juraj Herz podává důkaz, že i tak hrůzná věc, jako sledovat postupné umírání hodné, mladé dívky, může mít působivou estetickou hodnotu. Zde kritizovaná přílišná obrazová extravagance je bohatě vyvážena psychologickými prvky a hereckými výkony, nemluvě o geniálním hudebním doprovodu. Domnívám se, že byla-li by obrazová extravagance mírnější, ocitla by se ve stínu zdejší kritiky. Nefádní a překvapivá pointa potěší, stejně tak jako dvojrole protikladná. Pomyslnou třešničkou na dortu vnitropatologických inkongruencí, je vztahová personifikace v podobě kočky Morgiany, čímž se současně stává charakter hlavní dvojrole plastický a realisticky rozprostřenější mezi dobrem a zlem, a dává vyniknout finální kulminaci raskolnikovského svědomí. ()
"Morgiane" nemožno uprieť výrazný štýl, okresaný do pôsobivej umeleckej formy. Podieľa sa na ňom výborná kamera, snímaná občas zaujímavým spôsobom z pohľadu mačky, hra s farbami, kulisy a tiež znepokojivá hudba Luboša Fišera. Iva Janžurová je v dvojroli skvelá. Žiaľ, ku koncu film stráca náboj, hlavne v časti v bordeli, aj vďaka tej nevhodnej cirkusovej hudbe, tak často nadužívanej v českých filmoch. Potom už ale film výborne kulminuje až do prekvapivého rozlúsknutia zápletky. Problémom "Morgiany" je to, že tej obrazovej krásy a štylizovanosti sa divák postupne preje a potom už ostáva len akýsi pocit prázdnosti. ()
Nějak se nemohu rozhodnout jestli se mi film líbil nebo ne. Člověk nemůže být jenom hodný nebo jenom zlý. Možná proto zlá sestra nosila paruku. Popřela sama sebe. Vedle naivní sestry, která jí litovala a dělala z ní chudinku, se stala vražednicí. Skoro bych řekla, že horší postavou byla kartářka nebo vyděračka. ()
víc než "hereckého koncertu" hlavní představitelky si cením atmosféry a výtvarného pojetí - to je ten pravý koncert... ()
Film o dvou sestrách-hodné Kláře a zlé Morgianě. jedna je panensky čistá a bílá, druhá je démonicky černá. Dokonale zvládnutá dvojrole Ivy Janžurové. Co však dělá film výjimečným je jeho vizuální stránka. Ester Krumbachová "šedá eminece české nové vlny" mu vytvořila originální podobu a to především v kostýmech a líčení. Zjev a kostýmy všech postav jsou téměř popisné k jejich charakterům, barvy symbolem a jednání už jen dotváří celek. Krásné exteriéry a příběh lehce mrazivý jsou divácky vděčné. Juraj Herc je v tomhle žánru mistr. Já se k tomuhle filmu už několikrát vrátila, abych si znova a znova prohlížela ty pestrobarevné kostýmy a černě nalíčené oči. ()
Kamera skvělá, výkon(y) Janžurové výborné, krásná siamská kočička a ponurá atmosféra = to jsou plusy. Za minusy považuji zdlouhavost (např. karetní scény!!!), hudbu (kromě jedné skladby) a převážně velká odlišnost od knižní předlohy (nechápu, proč se Morgiana jmenovala kočka, když to byla v knize právě zlá sestra, zatímco hodná byla Jessie). Kniha byla jednoznačně lepší a napínavější. ()
Vím, je to klasika, vyhlášené, Herz, Janžurová, klenot naší kinematografie...ale nějak mi to nesedlo. Hudba dramaticky řvala a trhala uši co chvíli. Janžurová upírala své uhlové oči do kamery a tak různě padala do mdlob a jindy intrikařila...bylo to spíš lyrické než epické a na můj vkus moc velké umělečno, na které jsem dnes neměla náladu. Takže ano, ale spíš z nostalgie a že se to čeká, než že bych si ten film zamilovala a uchvátil mě. ()
Na české poměry velice zvláštně natočený film s vynikající Ivou Janžurovou v dvojroli sester. Poctivé filmařsky i příběhově čisté drama. 80% ()
Už jako malou mě tenhle film fascinoval, byť jsem z něj ještě neměla rozum. Ale ta intenzita, s jakou na mě tehdy zapůsobil, se mi vryla pod kůži. Jako fascinující nápad mi přišla dvojrole Ivy Janžurové, která ve mně vyvolala silný pocit, že Viki a Klára jsou jedna osoba a ve filmu zobrazují vnitřní rozpor mezi stinnou a světlou stránkou osobnosti. To by vysvětlovalo i tolik diskutovaný "našroubovaný" závěr. V tomto mém pohledu však dává smysl - Klára začíná plně žít a otevírá se životu, až když přijme stíny uvnitř sebe, které znázorňovala Viki. Je zajímavé také věnovat pozornost charakterům obou postav, které jsou dokonale černobílé (zde bylo krásně využito i barev kostýmů). Krutá, nenávistná a nemilující Viki a dobrosrdečná, ale naivní Klára. Obě v sobě měly ukrytou touhu po blízkosti, ale nebyly jí v těchto extrémních polohách své osobnosti schopny - Viki byla panovačná a Klára plachá. Transformace osobnosti Kláry se započala až ve chvíli, kdy si uvědomila existenci zla (to, že ji Viki - člověk jí nejbližší, otrávila). Zvědoměné stíny tak ustupily do pozadí spolu se smrtí Viki a Kláře se otevřel nový život. A to, že je ve finále "všechno jinak" - tedy to, co se zdálo jako realita, realitou není, jen poukazuje na Klářino procitnutí z jakéhosi snu - jako, kdyby odhodila závoj iluze o životě, který jí dosud zakrýval oči. ()
Bezpochyby jeden z nejlepších a nejzajímavějších počinů Juraje Herze, o tom žádná. Ale osobně bych byla radši, kdyby postavu Kláry hrála jiná herečka. Obsazení Ivy Janžurové do dvojrole je podle mně samoúčelné a zbytečně na sebe strhává pozornost. Ve scénách, kde jsou obě sestry spolu, jsem ani na chvíli nevěřila tomu, že jde o dvě různé postavy. Pořád jsem viděla jednu herečku, která přeskakuje z jedné role do druhé (v tomhle ohledu pro mně mnohem víc fungoval film Slečna Golem). Janžurová je fantastická coby pokřivená a závistivá Viki, ale do role Kláry - naivní a křehké dívky, která vzbuzuje ve všech mužích okolo sebe ochranitelské pocity - se typově nehodí a ani si s ní moc neví rady, takže ji hraje jako postavu z nějaké Vorlíčkovy komedie. Onen pečlivě vykreslený a čím dál vyhrocenější vztah dvou povahově odlišných sester tím pádem vyznívá trochu do ztracena. /Na celém filmu se mi nejvíce líbily některé zdánlivě nedůležité detaily a drobné dějové odbočky (prohlížení šatstva na půdě, jed podaný psovi, zraněná služka)./ Rozhodně nesouhlasím s uživatelem Oskar, co se týče toho finále: ten konec není pro diváka nepřijatelný z toho důvodu, že by divák s hlavní postavou příliš sympatizoval, ale proto, že příběh samotný je celou dobu nazírán její optikou a tvůrci nás neustále vyzývají, abychom k ní cítili přinejmenším lítost, načež ji oni sami nemilosrdně odmrští jako zápornou postavu, což vůči divákovi není úplně fér. ()
Konečně jsem se na tento film podíval... Iva Janžurová ve fantastickém výkonu své dvojrole...O podobných a skvělých filmech jsme určitě snili po roce 1989, ale opak jest pravdou. Slavné časy naší filmografie jsou pryč, tak je třeba radovat se z filmů 60. a 70.let, kterou tehdejší legendy režie, kamery, či hudby tehdy prostřednictvím úžasných herců vytvořili. Tleskám!!! ()
Vynikající Iva Janžurová ve filmu Juraje Herze. Tvůrci drží diváka v napětí až do konce za podkresu vynikající hudby Luboše Fišera. Škoda jen nočních záběrů se špatně nasvícenou scénou, takže se divák hůř orientuje. ()
Iva Janžurová ukázala, že vážně umí. Její naivní, vystrašená a až přehnaně hodná Klára na mě paradoxně působila trochu strašidelně, oproti tomu nádherně krutá Viktorie místy až komicky, v dobrém slova smyslu (její problém s provazem a parukou se mi hodně líbil). Masky a kostýmy (a vůbec celý výtvarný koncept) společně s neustále se opakujícími hudebními motivy fungují, aspoň u mě. Jenom opilec v lese se mi nelíbil, ale je pravda, že bez něj by historka s alkoholem asi nevyšla. Konec mě taky trochu míjí, ale jako celek je to paráda. ()
Výrazná secesní stylizace, travesti make-up, dvě zcela protikladné sestry. Iva Janžurová exceluje zejména ve "zlé" poloze a pro mě byl opravdu příjemný zážitek vidět ji jinak než v rolích potřeštěných tetek. Sama nevím, co mi vlastně scházelo, možná ještě hororovější atmosféra. Být to více in natura, pravděpodobně bych dala plný počet. ()
Na mě byl ten film příliš mysteriózní. Iva Janžurová skutečně předvedla naprosto graciézní ukázku dvou naprosto povahově odlišných sester, z nichž jedna se snaží pro majetek zbavit té druhé, slabší a citovější. Děj se mi někdy zdál příliš rozvláčný, scény halucinace byly asi umělecky ztvárněny výborně, ale já jsem se při nich nudil. Všechno ještě zachraňovala hudba, zato maskérky - asi to bylo režisérovým úmyslem, ale ty pomalované tváře, syté růže a přehnané stíny a řasy mě odpuzovaly. Záchrana N. Divíškové při pádu z útesu byla dost nepravděpodobná; prostředí mi připadalo příliš stísněné, kromě interiérů se natáčelo zřejmě pouze ve svažitém parku a u moře (Bulharsko?). Ano, výkony herců dobré, ale že bych toužil film vidět znovu, to ne. ()
Nikdy som si neuvedomil, aká krásna je Janžurová. Opäť to zahrala briliantne. Pani herečka. „Ale já musím umírat.“ „Tak to je nejlepší důvod dobře se napít!“ ()
Reklama