Režie:
Andrzej WajdaScénář:
Andrzej MularczykKamera:
Paweł EdelmanHrají:
Bogusław Linda, Aleksandra Justa, Zofia Wichłacz, Krzysztof Pieczyński, Szymon Bobrowski, Mariusz Bonaszewski, Maria Semotiuk, Bronislawa Zamachowska (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Rok 1945, Stalinova moc ovládá Polsko. Slavný malíř Wladyslaw Strzeminski odmítne dělat umělecké kompromisy a sloužit doktríně socialistického realismu. Je pronásledovaný, vyloučený z univerzity, jeho obrazy jsou strhány ze zdí muzeí. S pomocí některých svých studentů začne bojovat proti komunistické straně a stává se symbolem uměleckého odporu proti tyranii. (Artcam Films)
(více)Recenze (95)
V prípade ODRAZOV sa núka námietka, že osud výnimočného avantgardného umelca by nemusel byť stvárnený tou najtradičnejšou možnou naratívnou aj formálnou metódou, ale s ohľadom na požehnaný vek režiséra sa to dá vnímať aj ako jeho memento. Extrémne predvídateľný dej môže pôsobiť nudne pre tých, čo už vedia, ale takisto byť novým pre tých, čo nie (mladých), alebo potrebným opakovaním pre starších (zábúdajúcich, zľahostajnelých...) S ohľadom na Andrzeja Wajdu je jeho dielo natočené tesne pred smrťou odkazom, strohým výkričníkom toho, čo hovoril celou svojou dlhou filmárskou dráhou a zároveň vyjadrením umeleckého presvedčenia, potreby tvoriť a robiť to slobodne, a to práve od významného autora, ktorý - podobne úporne ako hrdina jeho posledného filmu - to robil až do svojho posledného okamihu. ()
Nádherně a elegantně popsané poslední dva roky Strzeminského, jakožto tvrdohlavého, charismatického a odvážného muže, který se neohnul pod tlakem komunistického režimu. Vynikající výkon Bogusław Lindy korunuje tenhle krutý a smutný film. ()
****** K tomuto stručnému ale naprosto výstižnému komentáři k filmu ještě dodatečná poznámka - patrně neexistoval (a ani nikdy existovat nebude) na světě žádný režisér, který by v devadesáti natočil svůj nejlepší film. Nejsem největším znalcem Wajdova díla (v době psaní této recenze jsem zhruba v polovině) , každopádně musím říct, že Mžitky jsou z filmů, které jsem od něj viděl, zatím nejlepší... ()
Tak tenhle film jsem ještě pořád nevydýchal a asi ve mně bude rezonovat ještě pořádně dlouho. Poslední film ikony polské kinematografie Andrzeje Wajdy a důstojný pomníček za jeho rozsáhlou filmografií obsahující mnoho nezapomenutelných filmových skvostů. Je obdivuhodné v devadesáti letech natočit takovýhle film. V šedesátých/sedmdesátých letech jsme v kinematografii (nejenom) patřili mezi naprostou světovou špičku, ale "kdeže loňské sněhy jsou" ... Je obdivuhodné jaké filmy točí v posledních letech Poláci. Nevyhýbají se žádným tématům i těm "dost třeskutým" a ve srovnání s nimi bohužel prohráváme hodně vysoko na body. Vynkající Boguslaw Linda v roli malíře Wladyslawa Strzeminskiho (možná jeho životní role), ale zdatně mu sekundují i další, např. mladičký herecký objev Bronislawa Zamachowska, kterou si určitě rovněž zapamatujete. Film nejenom o tom jak se minulý režim (pod dohledem "rudého bratra") vyrovnával s elitami (nakonec my bychom mohli také vyprávět ...) je vyprávěn strhující formou a ty výklady a teorie o umění jsou velice poučné a fascinující. Podobné filmy by se měly uvádět před volbami pro ty, kteří dokázali rychle zapomenout, i pro ty mladší generace, které dřívější "pořádky" nezažily a nenechat se zblbnout před volbami od rojících se populistů a "našeptávačů návratu ke starým pořádkům". Ono to zprofanované heslo "Se Sovětským svazem na věčné časy a nikdy jinak" si lze vysvětlovat i trošku odlišnou formou : S "kýmkoliv" ale hlavně JINAK, nakonec "mírotvorné" činy oné "rádobyvelmoci" můžeme neustále sledovat v přímém přenosu :-( Opravdu již více než 100 let "země neomezených možností" a dokud neskončí to "kremelské panoptikum" na smetišti dějin, tak se asi víceméně nic nezmění ... Tak mne napadla čistě hypotetická otázka : Kdyby se tenkrát před 105-ti lety pár "revolucionářů" neožralo a nezačli střílet z Aurory - kde by teď ta lidská civilizace byla :-? ()
Kdepak! Za komoušů se žilo nejlépe. Nejlepší je být umělec a nesklonit hřbet kvůli morálce a lidství, tak raději se trochu přiklonit, ale stejně to není dost, tak vás radši vyhladovíme. Pro polskou a uměleckou historii jde o důležitý film, který nám ukazuje komunismus s umělci v praxi. Můžeme věřit úmyslům silně, ale jinak jde o v celku slabý film, se kterým se subjektivně nedokážu tolik ztotožnit. Což je škoda, ale na kvalitě filmu to neubírá. ()
Wajda mal totalitný komunistický režim na svojej režisérskej muške stále, dokonca aj počas trvania tohto režimu, čo mi zostáva záhadou. A tak aj posledný svoj film venoval zverstvám stalinizmu, tentokrát na osobnej úrovni významného poľského maliara, o ktorom som doteraz nepočul. Začiatok bol dobrý, nekonvenčný, ale postupne sa so zhoršovaním komunistickej perzekúcie menil aj film k priemeru a koncom ma veľmi nezasiahol. –––– Strana bude bránit socialistický realismus, i kdyby to mělo vést k schematismu, což by nemělo být považováno za problém. –––– V umění i v lásce může člověk dát jen to, co má. ()
Nesmírně působivý film jako mrazivě klidná obžaloba stalinské totality. Příběh pronásledovaného umělce, který se nedal zlomit a který bojoval za důstojnost a přežití. Z úžasných atmosférických scén a obrazů, zkombinovaných s hudbou Andrzeje Panufnika, mně opravdu naskakovala husí kůže. Smekám před brilantním výkonem charismatického Bogusława Lindy v hlavní roli. Poslední snímek A.Wajdy je vskutku mrazivě tichým mementem šílené doby, tyranského režimu, který ničil lidské osudy, zlovolně zasahoval do života lidí a tvorby svobodomyslných umělců. ()
Skvělý filmový zážitek. Z té bezmoci člověka proti režimu běhal skoro mráz po zádech. [LFŠ2017] ()
Wanda se rozloučil s plnou parádou. Formanovske téma v podání polského Mistra. ()
Surové, autentické a realistické stvárnenie vtedajšej doby so silným príbehom a fenomenálnou réžiou. Wajda natočil svoj epilog ako sa patrí. ()
nezaujalo- filmy, s touto tématikou , ať je natočil Petr nebo Pavel ,jdou mimo mě. ()
Je těžké říci, že to byl krásný artový film, protože to téma bylo tak náročné a smutné. Ale zpracování bylo dokonalé. ()
Není to sice to nejlepší, co jsem od Wajdy viděl, ale i tak to na plný počet dosáhne. To vykreslení poměrů je naprosto parádní. ()
Příběh o muži, který se nikdy nevzdal. Slavný malíř, špatný otec. Nejlepší postavou filmu byla dcera, která se chovala obdivuhodně - byla racionální, dokázala si poradit v každé situaci. Studenti svého profesora obdivovali, jeho přednášky hltali, jejich obdiv k němu byl až fanatický. Vadilo mi to černobílé vidění - všichni komunisti neuvěřitelní hlupáci, zbabělci, bez citu, bez názoru, všichni studenti pokrokoví, oddaní své modle. O práci tohoto malíře jsem se vlastně skoro nic nedozvěděla. ()
Posledný film Andrzeja Wajdu (Katyň) o strete slobody a vnímaní sveta jednotlivca, ktorá tvrdo narazí na komunizmus v povojnovom Poľsku. Systém, ktorý vás postupne pochováva za živa pred očami vašich najbližších, kde vám nikto nechce pomôcť. Skvelá sonda a zrkadlo doby nie až tak dávno minulej. Človek si stále nedokáže vysvetliť tú ostalgiu a želaní si návratu do tej doby od niektorých ľudí v súčasnosti. 8/10 ()
Silný, inteligentní, depresivní. Ta bezmoc je ubíjející a vyvolává v člověku až fyzické nevolno. Nemám výhrad. ()
Filmový génius se nezapře. Excelují výborní polští herci (Linda, Zamachowska i všichni další… ). Nechápu recenzi ID Chudobka – to, co se tu v mistrovském filmovém obrazu podařilo mnohovrstevně ukázat, je právě složitost lidského chování v náročných situacích – která je cokoliv, jenom ne černobílá. A to ve všech postavách včetně figur řadových komunistů, vedoucích, vykonavatelů rozkazů, nezkušených studentů… Syrový realismus s hlubokým přesahem. ()
Nic zajímavého, nic nového. Jinými slovy, jak je vidět, silné a do určité míry vlastně stále aktuální téma není samo o sobě zárukou dobrého filmu. Hlavní postava je nesympatický krkavčí a zjevně poněkud asociální otec (oficiálně umělec, patrně má být vnitřně rozervaný a to nejen s ohledem na nastávající éru), který je obklopený neustále usměvavými studenty (ti se navíc usmívají opravdu téměř neustále a téměř neustále je jejich úsměv k uzoufání nemístný až debilní). Nedozvíme se ale téměř nic o minulosti a například o zraněních umělce, což by případně mohlo alespoň trochu vysvětlovat jeho netečný postoj téměř vůči všemu, vyjma komunismu a malířství, ale včetně své dcery, a nemáme vůbec možnost se s danou hlavní postavou ztotožnit. A dále je tu právě jeho dcera, dívenka v červeném kabátku, která má v životě pekelnou smůlu a i když je vlastně dítě, tak je jedinou postavou filmu schopnou se o sebe postarat, jednající racionálně a vzbuzující sympatie. Film se neuvěřitelně vleče, je nudný, nezajímavý a nedobrý, prostě stejně jako komunismus, proti kterému chtěl asi „probouzet“. Za mě se to ale bohužel nepovedlo. Škoda. ()
Příjemná cesta zpět do nepříjemného období normalizace. Také portrét zajímavého umělce, jehož dílo bylo stejně originální jako přístup k druhým lidem. Místy poněkud zkratkovité a třeba i účelové, dojem však zanechal silný, jak jinak než padesátkový :( ()
Mžitky je příběh polského avantgardního malíře a profesora umění Wladyslawa Strzeminského, o jehož existenci rozhoduje Strana. Wladyslaw nesouhlasí se stalinistickou extremistickou politikou a idelů dělnického lidu v umění. Je vyhozen z univerzity. Jeho obrazy jsou zničeny a on samotný je lapen Stranou. Dokonalost zobrazení krutosti komunismu se Wajdovi opět povedla. Samotný Wajda moc dobře ví, co je to cenzura, a tak je mu toto téma v podstatě vlastní. Film bych pustil všem podporovatelům komunismu, aby si uvědomili, co to bylo za zrůdnost a nesmyslnost, jak zacházel s lidmi a co jim způsobil. Wajda mě opět nezklamal. Boguslawa Lindu mám velmi rád. Jak zahrál Strzeminského, je opět skvělé. Na filmu se mi moc líbil střih mezi scénami doplněný o fade out. Hudba byla skvělá atmosférická. Skvěle se hodila do tohoto ponurého filmu, o excesech totalitního směru. Opět se potvrdil můj názor, že polská kinematografie je jednou z vůbec nejlepších. Až my někdy budeme natáčet takovéto filmy, bude nám všem lépe! ()
Reklama