Režie:
Wojciech SmarzowskiScénář:
Wojciech SmarzowskiKamera:
Piotr Sobociński Jr.Hudba:
Mikołaj TrzaskaHrají:
Michalina Łabacz, Arkadiusz Jakubik, Wasyl Wasylik, Adrian Zaremba, Jacek Braciak, Tomasz Sapryk, Izabela Kuna, Kinga Preis, Jarosław Gruda (více)Obsahy(2)
Píše se rok 1939. Zosia Głowacká je z malé vesnice v jihozápadní části Volyně, obývané Ukrajinci, Poláky a Židy. Láska ji poutá k ukrajinskému mladíkovi, ale otec ji provdá za bohatšího statkáře Macieje Skibu, staršího vdovce s dvěma dětmi. Život vesnice drsně a tragicky mění náznak okupace Sovětského svazu fašisty, později židovský pogrom, příchod Němců a nepovedené ukrajinské snahy o vytvoření nezávislého státu. Další bolestí poznamenává místo vlna vojsk vítězící Rudé armády, genocidu – v níž lidé tu doslova mizí, mají na svědomí bandy Banderovců. Uprostřed tohoto moře nenávisti mladá Zosia trpí, ztrácí manžela, dočasného milence a zoufale se snaží zachránit své děti… Rodinné drama, válečné drama, národnostní tragédie. Příběh tisíců vesničanů, z nichž přežije jen několik stovek, je vyprávěný právě „skrze osud jedné ženy“, v němž se zrcadlí veškerá složitost tehdejší doby. Přes komplikovanost reality a faktů ponechává režisér možnost orientace v historických událostech, daří se mu prolnout hlavní linii vyprávění se zlomky dalších lidských osudů, stejně jako nechá diváka cele projít skrze bezpráví, násilí, lidskou bolest (v poslední čtvrtině je toho navršeného zla i násilí hodně) až k symbolickému, smírnému konci. Skvělý scénář plně naplnila mimořádná realizace, podpořená folklórními prvky, úchvatnou výtvarnou stránkou, mistrnou zkratkou v zobrazení násilných či bojových akcí, desítkami válečných scén. Působivá kamera se nebojí silné exprese při zobrazování jednoduchých či několikanásobných plánů scény. Ocenění zaslouží režijní vedení hlavní ženské role i hereckých představitelů desítek drobných postav... Wojciech Smarzowski vypráví o vraždění polských civilistů ukrajinskými nacionalisty v letech 1943–1944, které je známo jako volyňský masakr. Etnické čistky a genocida byly namířeny nejen proti Polákům, ale i Ukrajincům, kteří nebyli příznivci UPA a pomáhali Polákům, v malé míře i proti ruskému obyvatelstvu, Židům, Arménům a obyvatelům jiných národností žijících v oblasti Volyně. „Neodpouštělo se“ ani smíšené manželství... Přesný počet obětí není znám. Historici odhadují, že bylo zavražděno asi 50 – 60 000 Poláků a 2 – 3 000 Ukrajinců. Tyto zločiny byly páchány a organizovány Ukrajinskou povstaleckou armádou (UPA) a Organizací ukrajinských nacionalistů (OUN). (Česká televize)
(více)Recenze (387)
Jedna z největších vizuálních a psychických brutalit, co jsem viděl. Banderovci z toho vychází nejhůře, ale i Poláci do sebe trochu šili, asi aby to nebylo moc prvoplánové. Nicméně mrzí mě, že nejsem schopen posoudit,, jak moc relevantní film to je, nebo jak moc je ideově zabarvený. ()
Ke konci toho už bylo tolik, že jsem si chtěl prohnat hlavu kulkou. Minulost neschováme a hranice naší animálnosti snad ani nemají hranice. Volyň je mistrovská nejen ve vyprávění, ale i v celkovém zobrazení a zásahu diváka na snad všechna citlivá místa, která nás činí lidmi, byť se z nich často proměňujeme v krvelačné bestie schopné všeho a de facto pro nic. ()
Vole, Volyň, kurva. Suchý film, po kterém vám držka zůstane dlouho beze slin. Film, který začne v celku zvláštní grafikou, která je více než kvalitní, ale hned po chvíli vám dojde, že k filmu moc nepatří. Už jenom tím, že rychle zjistíte, že místo ve Wajdově jednoduché, ale za to krásné Katyni jde v tvrdém syrovém dramatu, kvůli kterému Zdenda Troška odešel ze sálu už při reklamách, protože cítil nebezpečí. Film totiž jede svou na vlně žití na ztraceném Polsku a Ukrajině na vzestupu, kde milovníci tohoto typu filmu jenom slintají. Ale jak já už předeslal, já měl suchou hubu. Už kvůli tomu, že pro postavy vyjádřit nějaké jednoduché emoce, je asi stejně reálné jako pro pacienty AKTIPu vykakat raka. To vše se odráží k tomu, že vy se nedokáže moc ani do postav vcítit a nějak s nimi prožívat film jako takový. V tom jinak se ale to vykompenzovalo v brutalitě. Ta na film koresponduje v celku skvěle. Podobný případ historie můžeme tak nějak sledovat i v Habermannově mlýnu. Budu hajzl, ale jednoduše si šťouchnu v tom, že pan Herz tu tématiku za mě zvládl mnohem lépe. A bylo to tak jednoduché. Ono není, co dodat. Je to obrovská škoda, ale ne vždy slunce jasně svítí. ()
Nelze si nevšimnout, že Poláci v poslední době excelují jak na poli filmu, tak ale třeba i na poli herního průmyslu. Zkrátka jsou to výborní tvůrci a já můžu jenom doufat, že je jednou v tomto doženeme. Těžko si představit lepší zpracování Volyňské genocidy, o které jsem toho pravda moc nevěděl. Ale nyní to budu mít asi do konce života pevně vryto pod kůží. Dodívat tento film mě stálo velké množství sil a několik dlouhých chvil přemýšlení pár dní poté. Ale rozhodně to stálo za to! Pochopil jsem, že nejhorší věcí na válkách jsou právě ty genocidy. Takovou beznaděj a nespravedlnost jinde nenajdete. ALE to zpracování! To zpracování... instantní husí kůže, kdykoliv si na to vzpomenu. ()
Teďka si žijem jako prasata v žitě. ()
Sila poľskej filmovej tvorby sa prejavila naplno. Neveril by som, že vo vojnovom filme budú fašisti tým najmenším zlom, ktoré trápi obyčajných dedinských ľudí. Prvýkrát sa mi počas filmu obracal žalúdok z toho starostu, ktorý posluhoval vždy aktuálnemu zlu, ktoré ovládlo krajinu. No záverečná polhodina utrpenia bola jedna z najťažších v mojom filmovom živote, porovnateľná len s Choď a pozeraj sa. Zosia musela utekať a neobzerať sa a tak sme len my videli, že vlk je jediný tvor, ktorý neublíži dieťaťu. Ďalšie filmárske špeciality ako alternatívne scény záchrany pripomínali, že film nie je o jedinom prípade, ale o utrpení celej komunity. –––– Bratři i sestry v Kristu, drazí Ukrajinci, nastal konec našeho útisku. Klademe do hrobu Polsko. –––– Můžu se vás zeptat? Kde je ta tajná organizace, která chce válčit s Němci, a nedokáže ubránit lidi před cháskou se sekyrami a vidlemi? –––– Svět je nakažený přílišnou oddaností své vlasti, svému národu. A mírou té oddanosti je síla nenávisti k jiným národům. ()
Hrůza, peklo, zmar. Aspoň měsíc jsem to nemohl dostat z hlavy. Za mě použitá forma naopak podtrhuje vyznění na nejvyšší možnou mez, je to strašně silný - smutek, lístost, soucit, mrazení, vztek, nenávist... Změnili se za těch cirka 80 let tyhle agresivní polo-vopice? (100%) ()
Nekoherentní směs obrazů bez řádného uchopení příběhu a s absolutně odpudivou střihovou složkou. Film neví, co chce odvyprávět, neví přes koho to odvyprávět. Poláci tento film obdivují, Ukrajinci nenávidí... a já tak nějak chápu obě strany. Volyň totiž měla ohromný potenciál stát se silným filmem o válce bez války, ale je to film mizerně odvyprávěný a trestuhodně bezemoční. 5/10 ()
Vzhledem k zdejším komentářům sem čekal emočně zdrcující a depresivní zážitek, asi je to jen můj problém ale ten se i přes řadu hnusných scén a brutální závěrečné půlhodině nedostavil a nemužu se ubránit mírnému zklamání, velmi podobné Jdi a dívej se semnou dokázalo pohnout nesrovnatelně víc a i po měsících si ho dokážu živě vybavit, tohle je pro mě "jen" velmi kvalitním válečným dramatem od kterého sem čekal ještě víc. ()
Pekné dielo. Prvé čo ma napadlo je podobnosť vraždenia Ustašovcov fašistického Chorvátska (Srbov, Židov,Rómov...), o tom kvalitný film takéhoto rangu ešte nevznikol. A na druhom mieste povedzme Čečenci, podrezať, vypichnúť oči a oskalpovať. Niektorí Ukrajinci oslavujú Banderovcov ako hrdinov, zámorie s ich diasporou nakrúca oslavné filmy, napr. Zalizna sotnya: https://www.csfd.cz/film/421866-spolecnost-hrdinu/komentare/. A ich potomkovia pokračujú. Ukrajinský veľvyslanec 2.2.2019 sa pre Český rozhlas vyjadril že téma "Ukrajinskej povstaleckej armády a jej zločiny (napr. Wolyň) je v Českej republike vytvorené trochu umelo. Ide o mýtus, ktorý komunisti vytvorili v Československu po druhej svetovej vojne a ktorý je žiaľ stále nažive." Lajčák bol v 01/2019 na Ukrajine, tam ho s podobnými cipovinami neskúšali. A naviac v slovenských médiách by sa p. veľvyslanec asi nechytal, tu sme si ich zažili na v rokoch 1945-1947 na vlasnej koži. ()
Poláci umí. Nejen uzeniny, ale i film. Polsko – Ukrajinsko – Sovětsko - Německé etnické čistky a genocida za užití seker, vidlí a hořících stodol. Někdy až pekelné výjevy krutosti, z kterých však divák postupně otupí. ()
Banderovci holt svemu remeslu rozumeli, o tom zadna. Polaci tyhle filmy umi, jen v zaveru se podle me zbytecne moc tlacilo na pilu. ()
Odpornost. Zaručeně oněmí. ()
Jeden z nejkrutějších filmů, co sem kdy viděl, brrr. Některý záběry z hlavy jen tak nevyženu, takže až se mi zase budou zdát vošklivý sny, vím po čem to je :o). Začátek filmu ukázka krásných tradic - svatba atd. A pak se to pomaličku rozjíždí... Usekunutý hlavy, ruce, stažený kůže, upálený děti a tak dále, a tak dále. Tenhle film je fakt hodně kontroverzní a tak jak chce, tak vzbuzuje spousty emocí. Válka dělá z lidí zvířata. A to i ze sousedů. Myslel sem, že největší sadisti byli němci, ale ty měli zbraně. Tady si to dávaj vesničani sekerama, vidlema, nožena...Fakt humáč. Rozhodně není film pro holky. Ale je to hodně kvalitní snímek, kterej je asi právem v TOPce. ()
Ťažký a mimoriadne depresívny film, ktorý by v kine mnoho ľudí nerozdýchalo. Záverečná pol hodina je skutočné filmové inferno, kde sa udeje viac brutálnych vrážd a absolútneho gore, ako v hociktorom kvalitnom exploiťáku. 150 minút je možno pre niekoho veľa, ale Wolyni sa darí držať diváka v neustálom napätí, stále sa niečo zaujímavé deje a naviac sa podarilo vytvoriť neuveriteľne nepríjemnú a dusnú atmosféru, ktorá vás dokonale vtiahne do vojnového Poľska. 85 %!! ()
Dlouho jsem nevěděl, jak tenhle film ohodnotit, natož okomentovat. Při sledování jsem si dlouho říkal, že je to sice zajímavé, kruté, ale taky chvílemi pomalé až budné a nepřehledné. Po pár dnech, když se mi to rozleželo v hlavě, nebylo co řešit. Ta první hodina a půl najednou dává naprosto přesně smysl a dává tušení, že začně přituhovat. Ovšem nakonec divák zjistí, že nepřituhuje, ale že přichází naprostá apokalypsa a nezbývá než jen konsternovaně sedět a děkovat v duchu za čas a místo, ve kterém se vyskytuje. Naprosto zničující závěrečná půlhodina ve mě zanechala opravdu hlubokou stopu a nebylo mi vůbec dobře při vědomí, že nacionalistická rétorika se v současné době pomalu a plíživě vrací do společenského diskurzu jakožto téměř hlavní proud. Válka je zlo, na tom se shodne asi naprostá většina lidí. Ovšem nacionalismus není o nic menší zlo, a kdo nevěří, ať se podívá na Volyň. (HD, orig,) ()
Nehodnotím a hodnotit nebudu. Stále se nemohu rozhodnout jestli je tento film za 5 hvězd nebo za odpad. Jedna věc je sledovat násilné válečné filmy s tisíci mrtvými vojáky, věc druhá je ale sledovat válečný film kde je násilí pácháno na civilistech, zejména ženách a dětech různého věku a to takovým explicitním způsobem, až se z toho opravdu zvedá žaludek. ()
Hlava si u toho neodpočala, je to náročný, komplikovaný film. Je to ale opět film naprosto mimořádný, což přičítám zejména Wojciechu Smarzowskemu a jeho nekompromisní nekorektnosti v dnešní hyperkorektní době. Nenávidím Ukrajince, protože jsem přesvědčen o tom, že nelidsky ubližovali nám Polákům? Tak o tom natočím brutální film bez příkras. Koukal jsem na to s otevřenou pusou, jinak se to snad ani nedalo. Tenhle chlap je pro mě chlap s obrovským, ale fakt obrovským CH. Svět má štěstí, že se rozhodl stát režisérem. Byla by hrozná škoda, kdyby svoje chlapáctví neměl možnost přenášet na milióny nás, kteří mu v tom nesaháme ani po kotníky. ()
Drsná ukážka toho, ako to fungovalo v Polsku a hlavne v malých Polských dedinách počas 2. svetovej vojny a že nacizmus nebol jediným problémom Polska. Príbeh síce nemal pevnú štruktúru a často bol chaotický až som sa v tom úplne zamotal, ale nakoniec som sa z toho úspešne vymotal a pochopil som hlavnú myšlienku filmu. Myslím, že Volyň by mali vidieť všetci, čo tvrdia, že ZSSR sú hrdinovia vojny. Realita, teda vlastne história je však trochu iná. 8/10 ()
Hrůzný trojlístek - polská Wołyń, sovětský Idi i smotri a finsko-estonský Puhdistus... ()
Reklama