Režie:
Jakub SkalickýHrají:
Jiří Štědroň, Josef Laufer, Helena Vondráčková, Eva Pilarová, Karel Štědrý, Josef Zíma, Karel Gott, Jiří Černý, Vladimír Dvořák (a.z.), Waldemar Matuška (a.z.), Ljuba Hermanová (a.z.) (více)VOD (1)
Série(2) / Epizody(10)
Obsahy(1)
Dokumentární cyklus, který se ve čtyřech dílech pouští do mapování historie české a dříve československé popmusic od 50. let 20. století do nultých let století současného. Nečiní tak ovšem obvyklým, encyklopedicky sumárním způsobem, ale nabízí neotřelou perspektivu pohledu na děje, osobnosti a události této kulturní oblasti tak, jak je vnímali řadoví posluchači – prostřednictvím rozhlasu, televize a také trhu s hudebními nosiči. V kontextu dobových reálií – ať již politických, společenských, kulturních či ekonomických – chce tento projekt osvětlit fenomén hudebních hvězd a hitů, jejich šíření éterem a na hudebním trhu a připomenout zásadní, či naopak kuriózní události historie českého popu. Autor námětu a režisér Jakub Skalický klade provokativní otázky poukazující na zdánlivě samozřejmé skutečnosti, jejichž geneze však byla mnohdy zajímavá a překvapující. Celý projekt, na němž se rovněž autorsky podíleli renomovaní hudební publicisté Aleš Opekar a Radek Diestler, kombinuje publicistické aspekty s divácky atraktivním formátem retrodokumentu, který přinese nejen fakta a informace, ale připomene také autentickou atmosféru jednotlivých kapitol československého popu. (Česká televize)
(více)Recenze (29)
Mám podobné pořady jednoduše rád a je mi jedno jestli se zabývají mnou oblíbenějšímu rocku nebo normalizačním „céčka, sbírá céčka“. Ač tuzemský pop jistých let je hodně laciným zbožím, stejnak si troufnu tvrdit, že by si zasloužil hlubší sondu…..neříkám hned nový Bigbít, ale prostě obdělávané pole je tak široké, že každá minuta navíc by byla rozhodně k dobru. Každopádně díky i za těchto 200 minut…..protože „Sny o tygří lady často se mi zdály, když jsem jako dítě uměl dlouho spát“. ()
... co si budem povídat, český bigbít dostal teda od České televize před 18 lety propracovanější dokumentární sérii... Holt povrchnější hudba, povrchnější zpracování. A že já (jako magor do hudební historie v souvislostech) bych o hlubší pohled stál! No a taky ten koncept, způsob, jakým to rozdělili na čtyři díly, asi úplně nepobírám - však stejně to pokaždé začíná Chladilem a končí Lunetiky, tak jakýpak štráchy zase? ()
10/10 Matičce veřejnoprávní se podařilo zaplácnout neuvěřitelných deset epizod naprosto nekoncepčním blafem. Namísto toho, aby se ČT "jen" nechala vést možnostmi svého bohatého archivu a rozhovory s pamětníky, což by úplně stačilo, vytvořila repetitivní guláš. Už v mnoha obdobných cyklech, které chtěly mapovat a zároveň popularizovat, bylo znát, že současná ČT má určitý názor. Z pamětníků zve jen někoho, z archivu si vybírá jen něco. Důležité je, aby se problematické osobnosti neměli problém za svou minulost omluvit, pokud neměli škraloup, tak aby aspoň pomluvili estetiku té doby, atmosféru atd. Doprovodný komentář je až dětinsky škodolibý, nepoučený a rádoby nad věcí. Ten paradox současné ČT, která je sice pyšná na svou historii jako média, ale zároveň nemá vyjasněný svůj vztah k minulosti či dnešku, je až bolestivě hmatatelný. Mohl to být skvělý počin, škoda. Ocenila bych alespoň systematické popisky k ukázkám, ale ani ty nebyly u každého dílu... ()
Pekný prierez popovou históriou Československa, kde druhá séria je lepšia ako prvá, ale inak celkom vyrovnané aj časťami. Zaujímavé poznanie je, že už komouši podľa výpovedí našich drahých speváčok a herečiek boli takí drzáni, že normálne chytali za zadok, naznačovali kadejaké huncútstva a pri podporenie kariéry trebalo vyfajčiť poriadnu dýmku mieru. Taká Brejchová sa na to aj posťažovala, samozrejme, ona rezolútne také praktiky nemala zavedené, bola predsa dáma. Našťastie dnes je už doba iná a ten komunistický útlak je preč. Dnes sa tie fajky robia dobrovoľne a bez hanby. ()
Vyborny dokument o bizarnosti cesko-slovenske pop music a o “ hvezdach “, ktere mely stesti, ze se narodily v nasi kotline, protoze za zapadnimi hranicemi by si sotva zahraly v zaplivanem baru. Srovnani nasich interpretu s temi svetovymi nakonec vyzniva asi jako okresni prebor versus Liga mistru. Pro cloveka, alespon s minimalnim hudebnim vkusem, to misty byla skutecna tortura. ()
Reklama