Režie:
Matthieu DonckKamera:
Olivier BoonjingHudba:
Eloi RagotHrají:
Anne Coesens, Jean-Henri Compère, Catherine Salée, Tom Audenaert, Vincent Grass, Jean-Benoît Ugeux, Corentin Lobet, Alexia Depicker, Pierre Nisse (více)Série(2) / Epizody(20)
Obsahy(1)
Inšpektor Yoann Peeters (Yoann Blanc) sa po niekoľkých rokoch vracia do rodného mesta v Heiderfeld, aby nastúpil na tamojšie policajné oddelenie. Dôvodom jeho návratu nie je len smrť manželky, ktorá trpela závažnou chorobou, no najmä nezvládnutá policajná akcia pod jeho velením, počas ktorej zahynuli štyria policajti. Vytúžený kľud však nenachádza ani v malom mestečku, v ktorom sa hneď po jeho príchode objavuje mŕtvola mladého futbalistu. Neskúsený kolektív tamojšieho oddelenia chce tragický prípad uzavrieť ako samovraždu, no Peeters hneď od začiatku tuší, že nie všetko je tak, ako sa na prvý pohľad môže zdať. (*CARNIFEX*)
(více)Recenze (6)
Inšpektor Yoann Peeters sa po niekoľkých rokoch opätovne vracia do rodného mesta v Heiderfeld, aby nastúpil na tamojšie policajné oddelenie. Dôvodom jeho návratu nie je len smrť manželky, ktorá trpela závažnou chorobou, no najmä nezvládnutá policajná akcia pod jeho velením, počas ktorej zahynuli štyria policajti. Vytúžený kľud však nenachádza ani v malom mestečku, v ktorom sa hneď po jeho príchode objavuje mŕtvola mladého futbalistu. Neskúsený kolektív tamojšieho oddelenia chce tragický prípad uzavrieť ako samovraždu, no Peeters hneď od začiatku tuší, že nie všetko je tak, ako sa na prvý pohľad môže zdať .. Výborná Belgická krimi, ktorá postupne rozmotáva jednu obrovskú pavučinu klamstiev, pričom prisám Bohu človek od úvodu až do samého konca netuší, kto je začo zodpovedný. Z pohľadu odhadovania podozrivého z vraždy, absolútne nečitateľný počin, s čím som sa pomerne dosť dlhú dobu nestretol. Samotný seriál občas postráda logiku konania postáv, nedisponuje temnou stránkou, no jeho silnou stránkou je “komplikovanosť” príbehu v kombinácii s vyšetrovaním. Výborné, vrátane šokujúceho rozuzlenia .. ()
Solidní vykrádačka The Killing . Tvůrci se podle mého názoru snažili kopírovat i styl budování atmosféry, například pomocí podobného hudebního stylu, v kombinaci s rychlými přechody mezi gradujícími scénami. Kdo viděl oba seriály, podobu si určitě najde, to ale nemění nic na faktu, že se až na pár hluchých míst ve scénáři, jedná o kvalitní počin. ()
První série o třídu lepší než druhá, která uprostřed několik dílů nudí, ale končí velmi zajímavě. Konstantně ale lepší jednička, i když i ta je pro někoho, komu nevadí pomalé tempo vyprávění bez, až na pár výjimek, nějaké velké akce. Je to změna oproti americkému stylu vyprávění příběhu, kde se neustále běhá, jezdí autem a kdoví co ještě.I z příběhového hlediska lze doporučit především první řadu, která drží víc při sobě, jsou tam zajímavější dějové linky a scénáristé celý příběh hezky uzavřou. Dvojka není uzavřená, nabízí celou řadu otázek bez odpovědí, což kazí dojem z dobrého finále. ()
Downův ksicht hlavní postavy mi fakt zkazil celou sérii. ()
Když se řekne Belgie, tak si každý představí vafle, Van Damma, Tintina, Georgese Simenona, Čůrajícího chlapečka, dále pak kapelu Front 242, belgické pralinky, které byly vynalezeny ve Francii, modré tajtrdlíky, které zná celý svět pod přízviskem Šmoulové a v neposlední řadě detektiva Hercula Poirota, který fakt není francouz, ale belgičan. Co se týče seriálové tvorby, tak už je to slabší a proto jsem se odhodlal vyzkoušet jednu tu belgickou pralinku v podobě kriminálního příběhu. Už na začátku musím podotknout, že představa většiny zdejších recenzentů o podobě policejního vyšetřovatele je zcela vybájená z amerických nereálných krimiseriálů, kde případy vyšetřují fešáci, kteří jako by vylezli z první stránky módního časopisu pro ženy. Realita je většinou jiná a když se náhodou dostanete do spárů těchto vyšetřovatelů a vyšetřovatelek, tak vám určitě nevlhnou kalhotky vzrušením, ale spíš jste rádi, že jste si necvrnkli do trenek, protože to, co proti vám sedí a nejapně se ptá na nepříjemné otázky je spíš takové nenápadné monstrum, které našli někdě v pavilónu opic. Ono totiž nejde o krásu a aby jste se cítili příjemně, ono jde spíš o to, aby jste se přiznali i k tomu, co jste neudělali a proto proti vám nemá sedět žádný seladón typu Brada Pitta, ale má proti vám sedět nějaká ta krásná držtička s buldočím ksichtem, přesně jako je náš inspektor Peeters. Vyšetřovací metody našeho inspektora jsou neobvyklé a někdy i hraničící se zákonem, ale jsou zcela efektivní, Ono to asi bude i tím, že do sebe pere neskutečně mnoho prášků jako jsou efedrin a další zakázané dobroty a to hlavně kvůli tomu, že mu nešťastně zemřela manželka. Po čase se tyto medikamenty zažerou našemu hrdinovi do hlavy do té míry, že neví, co se sním děje a nedokáže rozlišovat mezi fikcí a realitou a proto skončí v první sérii v kriminální psychiatrické léčebně odkud vypráví svůj příběh takzvanou retrospektivní formou. Na nové vidlácké policejní stanici, kam se přestěhoval se svou lesbickou dcerou ještě nikdy nevyšetřovali případ vraždy a tak se hned od začátku prvního případu vcelku pobavíme amatérskou prací buranské policie, která do té doby dávala maximálně pokuty za parkování a občas chytili nějakého toho pytláka. Ona ta místní policejní skvadra je nádherným protipólem amerických elegánů a modelek, kteří běží za pachatelem klidně i půl dne a to bez jediného náznaku únavy. Zdejší policajti a policajtky neznají ani základy policejní práce a když se podíváte na jejich vypracovaná těla, tak vám to zajisté připomene film Sedm hladových, ve kterém všichni mají postavy jako obrácený květináče a ve kterém jsou všichni udýchaný už jenom při náznaku jakéhokoliv pohybu. No prostě je to zábava pozorovat tyto belgické buranské policajty, kteří by chtěli být jako američtí šerifové, ale jejich vnitřní myšlenkové pochody tomu neodpovídají. Do toho vidíme našeho inspektora, který je naspeedovaný a občas vidí bludy, ale který té práci fakt rozumí a jeho někdy i nelegální postupy mají většinou negativní odezvu u nadřízených. Prozatímní dvě série nemá cenu rozepisovat, protože bych se v tom pěkně zamotal, ale s jistotou můžu konstatovat, že na pachatele ani v jednom případě nepřijdete a i když to mělo slabé chvilky, hlavně při řešení lesbických problémů, které mně vůbec nezajímali, tak musím s radostí dodat, že mně tento výlet do belgických končin nezklamal a proto prozatímně dávám zasloužených 70%. () (méně) (více)