Režie:
Mariana Čengel SolčanskáScénář:
Mariana Čengel SolčanskáKamera:
Laco JanošťákHudba:
Vladimír MartinkaHrají:
Rebeka Poláková, Maroš Kramár, Milan Ondrík, Dano Heriban, Milan Mikulčík, Ingrid Timková, Dávid Hartl, Vladislav Plevčík, Ján Greššo, Tomáš Hanák (více)Obsahy(1)
Dozvědět se pravdu znamená navždy ztratit iluze. Mladá novinářka Marta najde na Nový rok v předzahrádce hlavu svého bratra, zabalenou v igelitové tašce. Strašlivý nález ji vtáhne do příběhu, ve kterém se mocní představitelé státu neštítí žádného zločinu, jen aby si upevnili pozici neomezených vládců. První rok mladé slovenské republiky je důvodem oslavy pro řadu lidí – například krále podsvětí Efendiho nebo pro Prezidenta. Jen Předseda nemá důvod se radovat. Kdysi pomohl do funkce Prezidentovi, jenže ten teď odmítne jmenovat ministrem Předsedova syna. Jak tedy hlavu státu přinutit, aby poslouchala? O několik měsíců později Prezidentova syna za bílého dne zmlátí organizovaná skupina útočníků a odvleče jej do zahraničí… Slovenský film režisérky Mariany Čengel-Solčanské je politickým thrillerem, natočeným podle skutečných událostí, jež v polovině 90. let otřásly republikou a jež mají dodnes neblahý vliv na slovenskou společnost i tamní politickou scénu. (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (263)
Ale, to nebylo vůbec špatný. Překvapivě mě to moc nenudilo a natočené to bylo celkem slušně, dokonce to mělo i příběh! Sice tam by se s tím dalo líp pracovat, ale co už se dá dělat. Slováci tomu budou rozumět určitě víc a taky by to měli i hodnotit líp nebo hůř, avšak tak nějak to říká i těm, co o tom něco ví max. jen mlhavě, co se tam v devadesátých na tom Slovensku dělo. Dokonce to je i lepší než spousta českých filmů a to se slovenské kimatografii nijak nevěnuju (!), ale na víc jak 3* to nevidím. ()
Veľmi odvážny film. Už v deň premiéry sa mu podarilo pritiahnuť do kina veľký počet divákov a to mladých, aj starých, čo ma teší hneď z niekoľkých dôvodov: 1, učíme sa podporovať a chodiť na vlastné filmy 2, čím viac videní, tým lepšie, pretože práve o týchto veciach treba hovoriť, diskutovať, možno sa aj pohádať 3, starší si bolestivo zaspomínaju, mladí získajú jasnejší pohľad na dávne časy. A možno aj práve takáto udalosť akou je návšteva kina ľudí viac spojí. Únos obsahuje niekoľko fakt kvalitných scén a niekoľko fakt dobre zahraných postáv. Solčanská odviedla jednoducho dobrú prácu a za jej odvahu dotiahnuť film až dokonca môžeme len ďakovať. ()
Velmi nepodareny uvod, ktory svojim chaotickym vykladom musi byt uplne neprehladny pre divaka, ktory si nepamata, resp. nie je oboznameny s dejinnym realiami. Nasledne sa vsak film rozbehne a prezentuje odvazny pohlad na doby nie tak davno minule. Treba vsak dodat, ze vzhladom na v sucasnosti opatovne oblubene a rozsirene zneuzivanie statneho aparatu drzitelmi vladnej moci, sa film stava aktualnejsim ako kedykolvek predtym, zial. 3,5/5* ()
Nejsem úplný mimoň, který by se nezajímal o dění v okolních zemích, ale takový přehled, abych se dokázal orientovat v tomhle filmu tedy nemám. První polovina je tedy prakticky nesledovatelná, pak mi došlo, že bude lepší to brát jen jako politický thriller a bylo to lepší. Řemeslně dobře odvedené, herecky ovšem slabé a dějově zajímavé opravdu jen lokálně. ()
Galerie (20)
Zajímavosti (19)
- Titulnú pieseň k filmu "Pravda je len jedna" naspieval slovenský raper Kali. (Patrik200s)
- Film videlo na Slovensku 278 763 divákov, čím sa stal tretím najsledovanejším slovenským filmom dekády 2010 – 2019 a v čase uvedenia štvrtým najnavštevovanejším slovenským filmom od roku 1993.V historických tabuľkách návštevnosti slovenských filmov na Slovensku bol v čase uvedenia na prvej priečke – cez takzvaný otvárací víkend si ho v kinách pozrelo 69 354 divákov. (Raccoon.city)
- Náklady na film boli približne 1,35 milióna eur, z čoho dve tretiny pokryl Audiovizuálny fond a príspevky z RTVS a jednu tretinu rozpočtu dofinancovali súkromní podnikatelia. (Sufferer)
Pri písaní komentára sa nevyhnem typickému škatuľkovaniu, tak frekventovanému v súčasnej slovenskej kultúre, preto si ho odbijem hneď na začiatku. Únos predstavuje jeden z tej menšej časti "lepších" domácich filmov, ktoré sa v priebehu roka objavia v našej distribúcii a "na slovenské pomery" má badateľne nadštandardnú úroveň. Tieto nálepky ale o ničom nevypovedajú a i keď som za jeho úspech rád, samotný film je viac než čímkoľvek iným iba rozbuškou pálčivej spoločenskej diskusie so skvelým PR, ktorý ťaží z verejného a mediálneho obrazu diela značného spoločenského významu, neoddeliteľného od kauzy, s ktorou sa spája. Nakoľko je to zámerom tvorcov zostáva otáznym, dôležité však je už len si položiť onu otázku, či obstojí i keď nad ním začneme uvažovať i inak ako nad nositeľom určitej ideológie.__________Navzdory tomu, že si po väčšinu času drží jednotnú úroveň, na filme je zjavný rozkol medzi profesionalitou a amaterizmom v takmer každom smere. K technickým otázkam odkážem na názory ľudí z branže (kameramanov, zvukárov...), k tým koncepčnejším a bežným divákom postrehnuteľnejším patrí zmätočnosť rozprávania, uponáhľanosť a skratkovitosť spojená s krátkou minutážou, logické lapsusy či nedovysvetlené motívácie (k tomu v skratke neskôr) či prílišná strojenosť niektorých hereckých prejavov, situácií a dialógov, vyznievajúcich umelo a neprirodzene (viz. JohnnyD).__________Mariana Čengelová-Solčanská má jasno v jednej veci, na ktorej množstvo slovenských filmov padá - vie presne, čo a ako chce povedať. Lenže práve tento prístup je podľa mňa krajne problematický. Film nie je dokumentom, dokudrámou, no ani čistou fikciou, dôkladne nerekonštruuje, neproblematizuje a nekladie si otázky. Predstiera jediný uhol pohľadu, teóriu, fakticky nedoloženú interpretáciu udalostí v podivnom útvare, ktorý nie je ničím z vyššie uvedeného a nedovolí si priamo ukazovať prstom/neprehlasuje sa za pravdu (čo mimo prehlásení režisérky dokladajú i zmenené mená alebo herci presne nezodpovedajúci svojim predobrazom), no predsa pracuje s konkrétnymi časovými údajmi (na čo naráža vo svojom komentári i Anderton) a kritickým poukazom na dobu, nepriamo apelujúc na verejnosť, vytvárajúc tak spolu s médiami všeobecný tlak na zrušenie amnestií a rozriešenie prípadu.__________Únos si takmer vzápätí po premiére získal povesť filmu nezrozumiteľného pre človeka, ktorý o tematike nič nevie, predpokladajúci aspoň minimálne povedomie o udalostiach, postavách a vzťahoch medzi nimi (v mnohých prípadoch údajných). Samo o sebe by nešlo o až tak výrazné negatívum, vzhľadom na cieľové publikum. V určitých sekvenciách však potreba znalosti kauzy prerastá v absenciu elementárnych motivácií a logickej kauzality. To najlepšie dokladá príklad fiktívnej postavy mladej novinárky Marty čoby určitej sprievodkyne diváka veľkou časťou deja. Ako jedna z mála mi vďaka výkonu Rebeky Polákovej paradoxne prišla pomerne uveriteľná, avšak detaily ako náhla zmena postoja vyšetrovateľa a jej následná nadmerne častá priama účasť na vyšetrovaní pre mňa zostávajú záhadou, na ktorej objasnenie záverečný "zvrat" spájajúci sa práve s postavou vyšetrovateľa ani zďaleka nepostačuje. Ide o jeden z rady podobných detailov, ktoré už tak necelistvé rozprávanie ešte viac narúšajú a znemožňujú jednoduchú orientáciu v deji.__________I keď môj komentár vyznieva prevažne negatívne, predsa Únos ako film, nie prostý ideologický text, vonkoncom nezavrhujem. Ide o relatívne zábavný a pozerateľný film, majúci vyššie štandardy (a ambície) než aké zväčša u domácej produkcie nachádzame. Zostáva dúfať, že sa od nich niekto iný dokáže odpichnúť ďalej. 60% () (méně) (více)