![všechny plakáty](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w140/files/images/film/posters/000/025/25627_03759b.jpg)
Režie:
Pavel BlumenfeldScénář:
Jiří CirklKamera:
Jiří Ployhar st.Hrají:
Jitka Zelenohorská, Kristina Eignerová, Ludmila Vostrčilová, Eduard Dubský, Nataša Gollová, Oldřich Hoblík, Miroslav Homola, Eva Kubešová (více)Obsahy(1)
První půle 60. let přinesla zvýšený zájem o problematiku mladých lidí, zejména o hledání budoucího sebeuplatnění, ale také mravní dilemata. Strakatí andělé nabízejí tři povídky (Gabriela, Eda a Jana), z nichž dvě jsou věnovány dívkám. Společný jim je motiv deziluze, když hrdinové narážejí na přezíravost a nezájem. Snímek je ovšem poplatný zastaralým konvencím, jen stěží navozuje zdání autenticity. Přinášená výpověď je navíc opatrnická a povrchní, jen zběžně nadhozená. Ve společenství takových děl jako Černý Petr, Pytel blech nebo Křik stěží přesvědčovala o své umělecké síle. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (15)
Další snímek šedesátkové nové vlny zabývající se světa mladé generace a jejich starostí a pohledů na svět. Koncept v oněch pohledů je vytvořen ze tří povídek mající naprosto stejnou atmosféru, poukazující na svou dobu a to převážně v kritickém rozhraní. Máme tu dvě dívky a chlapce jdoucí za svou budoucností v pracovním režimu a to jak v dělnické profesi, tak i v kancelářské. Za socialismu k tomu byla daná určitá pravidla, jako byly například umístěnky. To byl dokument, kterým nějaký úředník rozhodl, kam má mladý člověk po ukončení nějaké školy nastoupit do pracovního procesu. Tak fungoval pracovní trh. Nebo přesněji, tak měl fungovat pracovní trh. Jak právě kriticky ukazuje první povídka, zase až tak jednoduché to nebylo. Další dvě povídky ukazují jiné případy oné ponuré reality všedních socialistických dnů, jako je třeba vliv kádrového posudku, protekce či jak zasahovalo či vypomohlo SSM i SSM. “Co vy si myslíte o socialismu?” “To je dobrá věc. Ale my jsme na ni moc velký frajeři. Na socialismus nesmíš být frajer. To chce chytrý lidi.” Ano. Bezvýznamní hrdinové v bezvýznamné době plného bezvýznamných absurdit. Není divu, že převládal pesimistický pohled, když se straničtí funkcionáři neustále tvářili jak vše funguje, když přitom takřka nefungovalo vůbec nic. “Je šíleně reakční. Myslí si něco jiného, než co píšou v novinách.” Další opomíjený český snímek, tzv. nové vlny, o tragédii vstupu mladých lidí do pracovního života v socialistickém marasmu domnělých ideálů a štěstí. Hrané svědectví své doby o své době. Výborný počin, který by měl každý, alespoň z historického hlediska, vidět. ()
"A proč zrovna já?!" "Jeden jako druhý, soudružko Melanová!" Na úvod to najlepšie. Optimisticky naladená Zelenohorská sa chce po zvýšení kvalifikácie vrátiť do obľúbenej práce v hoteli v kúpeľnom mestečku, no zabraňuje jej v tom prešpekulovaný systém umiestneniek. Behanie po úradoch ju vylieči z optimizmu aj kladného pomeru k štátnemu zriadeniu. **** "Na socialismus nesmíš být frajer, to chce chytrý lidi." Taktiež pomocný tavič Kwiatkowski z Ostravy je napriek nasadzovaniu života k záchrane spolupracovníka neveľmi nadšený z života vlastného aj okolitého sveta, čo sa ukáže pri krátkej známosti s pozitívne naladenou súdružkou redaktorkou z televízie. *** "Soudruhu, tolik let pracujete na okrese a najednou vám vadí maska?" Na záver sa papalášska dcérka Davidová hrá na aktivistku, čo jej je tolerované. Pekná scéna je, keď plesajúci tanečníci hlasitým spevom obľúbenej odrhovačky odstavia kapelu, ktorá sa im pokúša hrať do tanca. *** "Takhle já si představuju svazáky, řešit konkrétní úkoly, potýkat se s konkrétními obtížemi." Šesťdesiatkový poviedkový film s náležitou vizuálnou (tie dievčatá!) aj hudobnou zložkou, trošku tepe do dobových nešvárov, ale výsledkom je aj tak skepsa. Miestami skvelé. ()
Nametem celkem zajimave povidky, ma to jistou atmosferu, peknou kameru a jako rodaka me samozrejme potesila druha povidka z Ostravy. Film ale nezije nejakym pribehem, vse pouze v naznacich a zpracovani neni zase tolik skvostne, abych hodnotil vyse. Ale jako jini uzivatele, i ja musim pochvalit radu peknych holek.-). ()
Něco na tom filmu je. Co zamrazí, pokud se nenecháte odradit slabšími pasážemi, je celková bezvýchodnost. Vynikne to v poslední povídce, pak si člověk říká: "A má vůbec něco cenu? Není všechno naprosto k ničemu? Hra, kterou jest nutno hráti, ale ze které nelze vyváznout živý?" Bohužel je film takový dvouproudý. V jednom proudu vyvolává právě ty pocity bezvýchodnosti, marnosti, nesmyslnosti. V druhém proudu teče pomalý spád. A vyzdvihl bych, oproti jiným komentářům, povídku poslední. Ta se mi zdála nejzdařilješí. Chdák ústřední hrdinky si myslí, že je revolucionář, že dělá něco záslužného ("zachraňuje lidstvo"), ale je tomu tak? Není to je rozmazlený fracek, který si to jednoduše může dovolit a který má cestičku umetenu? A tuhle relativitu lidského počínání tam můžeme vidět u více postav (ředitel, jeho žena, muž v masce Pierota). ()
Hvězdička za dobové ostravské reálie a taneční ukázky. 1) Trochu zajímavá je povídka Gabriela o potížích s pracovní umístěnkou. 2) Rozčarování ze společenské praxe se nepatrně klube ve formě generačního protestu. Ovšem film sám nic neříká, jen opatrně krouží kolem horkých témat. ()
Zajímavosti (1)
- Natáčelo se v Ostravě, Františkových lázních a v obci Louky nad Olší. (M.B)
Reklama