Volha
Režie:
Jan PachlScénář:
Jan PachlKamera:
Marek JandaHudba:
Michal PavlíčekHrají:
Kryštof Hádek, Klára Melíšková, Martin Pechlát, Tomáš Jeřábek, Aňa Geislerová, Kristína Svarinská, Bohumil Klepl, Stanislav Majer, Lukáš Příkazký, Aneta Krejčíková, Roman Polák, Jiří Lábus (více)Obsahy(1)
Jsou zlaté osmdesátky, období spartakiády. Pekárek je šťastný, přes sovětské vojáky šmelí s barevnými televizory a konečně mu do auta nastoupí i Karel Gott. Standa je „king“. Netuší ale, že si udělal mocného nepřítele. Vidina zájezdu na mistrovství ve Vídni je najednou pryč. Protistátní činnost produkčního Horáčka se sice odehrává mimo Pekárkovo zorné pole, ale Standa už je nebezpečně blízko. (Česká televize)
(více)Recenze (45)
Časově jsme se trochu pohnuli, ale u Standy se toho moc nemění. Tedy alespoň v případě jeho prospěchářských a sobeckých kroků. A vyjma toho, že nám chlapec trochu přibral. Podruhé se oženil, potomstvo se rozrůstá. A pak mu do jeho vysněné Volhy nastoupí zbožňovaný Kája… Mezitím vzniká občanská iniciativa Charta 77, na kterou režim hned reagoval, Antichartu podepsali národní či zasloužilí umělci i řada lidí z ČST. Někteří o tom (prý) ani nevěděli, jiní připustili morální selhání. Hromadná veřejná tělocvičná vystoupení mají zelenou, stejně jako Standovy další košilaté vtipy o ženských či šmelení s barevnými televizemi. Jen tu vánoční Popelku v barvě si Standa neužije. Hokejový šampionát ve Vídni nakonec přeci jenom klapne. Jinak poměrně uspěchaná epizoda, škoda (celkově) některých málo prokreslených vedlejších postav, zejména těch ženských. Tomáš Jeřábek výborný. ()
Uspěchaná epizoda, co velkou dramatičnost ani komediálnost nepřinesla. Zakotvili jsme až v roce 1986. Standa Pekárek (Kryštof Hádek) zestárl, plešatí a tloustne v břišních partiích a i v novém desetiletí sem tam ještě klátí ženské. Ještě předtím stačil svézt Karla Gotta, čímž se mu konečně splnil jeho dávný sen. StB v předchozí dekádě utahovala smyčku kolem nepohodlných lidí, jedním z nich byl i režisér Klempíř (Bob Klepl) a jeden z jeho protistátních dýchánků. Do jeho bytu vtrhla VB i s StB. Vůbec jsme se o jeho dalším osudu, a případném trestu, nic nedozvěděli. Překvapením bylo, že v osmdesátých letech dál pracuje v televizi a nadále režíruje. A největším šokem pro Pekárka je, že cesta na hokejové MS ve Vídni se mu definitivně uzavřela. A byl za tím jeho zvýšený sexuální apetit. Rozhodlo se, že tahle epizoda pojme větší časové období. A tak se docela rychle přeskakovalo v čase, načež tvůrcům stačilo udělat z toho zkratkovité a v mnohém nedořečené pojednání. Obvyklou nahláškovanou komediálnost obstaraly spíše úvodní minuty, postupem času už jsem nezaznamenal větší komediální rozptyl. Karel Gott se ukáže jen ve stínu zadního sedadla auta, jeho představitel Roman Vojtek alespoň vystihl jeho charakteristickou barvu hlasu. Osmdesátá léta, kam jsme se dějově přesunuli, jsou ještě zajímavější než předchozí dekáda. Je s podivem, že přesun neproběhl hladce. Všechny nejznámější události, mezi něž patří Spartakiáda nebo výbuch v Černobylu, mají nezajímavý a velmi uspěchaný ráz, Aneta Krejčíková už podruhé svoji monstrózní prsní výbavu neukázala, o nahé poprsí jiné soudružky kolegyně ovšem divák ochuzen nebude a Standa Pekárek bude udávat maximálně ještě tři další roky, než se jeho socialistická kapitola definitivně uzavře. 6/10 ()
Tatam je nejistý počátek seriálu s nachcanýma klouzačkama, od třetího dílu nasazujeme na vážnější jamku a daří se, daří. Jen mi přijde, že z načnutého potenciálu a plynoucích let se toho dalo vytěžit víc a mohla se jedna epizoda přidat. Soudruzi scénáristi by jistě něco ze šuplíku vytáhli. Tak uvidíme jak to ten vidlácký udavač dotřese do finále. ()
„Z umělců si příklad vzali, Antichartu podepsali.“ Slovy Standy: „Když to podepsal i Goťák, tak to asi úplná blbost nebude, ne?“ Za železnou oponou už se úplně setmělo. Svědomí se ocitá ve slepé uličce a otáčí knoflíky sporáku, leč rozkopanost Prahy přeruší dodávku plynu. Je třeba (nějak) žít dál. Režisérka Válová pohladí Kunderu a potěší produkčního Horáčka, on ji už méně. Neb malé ústupky vedou k větším kompromisům a jednoho krásného normalizačního dne až k přihlášce do strany. Amorální vošoust bez svědomí Standa, coby vychechtaný spolupracovník StB, dál žoviálně glosuje společenské dění. PROSPĚCHÁŘSKÉ OKÉNKO: [][] Co jsem si domů odnesl já? A) Klapzubovu jedenáctku, jedinou Standovu knížku (i já ji na základce četl). B) Tajemství plození. „Za každý dítě pár táců. A všichni šoustaj jak zběsilí, aby ty prachy z Husáka dostali.“ C) Náklaďák papírů s Antichartou „rozhořčeného národa“. [][] A už je to tady! Příslušníci VB se hemží, příjíždějí antony. Musím ukrýt ty archy s podpisy Charty 77. Všech pět. ()
Charakter Standa nechává nemocnou matku samotnou na Štědrý den, exilová literatura je pro něj cizím pojmem, a zatím nám neukázal ani pracovní soboty, které byly socialistickým zpestřením. Mámě po výbuchu Černobylu vypadaly vlasy a musela chodit na čištění krve, rakovina prostaty řádí v okolí víc, než je milé. Silný dokument o pravdě, s perfektním obsazením (Jiří Lábus, Filip Menzel aj.) a citem pro detaily (konev na zalévání květin, bílé mřížkové obaly na květináče, malé žluté limonády, hliníkové pouzdro na řízky a třílitrová sklenice okurek na cestu v podpaží. ()
Galerie (52)
Photo © Česká televize / Pavla Černá
![Volha - MAESTRO - Z filmu - Pavel Řezníček, Jiří Lábus, Aneta Krejčíková, Filip Menzel, Kryštof Hádek](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/167/353/167353002_4d9599.jpg)
Zajímavosti (1)
- Stanislav Pekárek (Kryštof Hádek) se své slovenské manželce několikrát vysmívá, že stále mluví svou „čobolštinou“, ale toto slovo vychází ze slavné filmové hlášky majora Terazkyho (Pavel Landovský) ve filmu Černí baroni (1992): „Čo bolo, to bolo, terazky jsem majorom,“ který ale vznikl až v roce 1992. (Pimburger)
Reklama