Režie:
Pavel JuráčekScénář:
Pavel JuráčekKamera:
Ivan ŠlapetaHrají:
Pavel Landovský, Ivan Vyskočil, Hana Růžičková, Otto Šimánek, Helena Růžičková, Václav Havel, Vítězslav Černý, Jaromír Hanzlík, Ladislav Jakim, Jan Kotva (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Povídkový diptych z prostředí základní vojenské služby, konfrontující se smyslem pro absurditu všednodennosti, sny a touhy sotva dospělých mladých mužů s realitou socialistické armády. Film, který byl doma vítán jako antimilitaristický, zatímco západní levice jej kritizovala za oslavu vojenství. (BUD-SFIS)
Recenze (62)
Juráčkovi dávám pět za všechno, ale nejen kvůli tomu, že to točil geniální Juráček, ale prostě proto, že tohle dvoupovídkový nic je podle mě věrohodným vystižením absurdity a marastu vojenské služby a pocitů, které z níJuráček měl. Smysl tohoto filmu byl ukázat a vsugerovat prožitý pocit zbytečnosti a absurdnosti, což se povedlo dokonale a ačkoli žijeme na stejný planetě, každý vnímáme věci rozdílně a často protikladně. ()
Esence československé nové vlny. Lehké, vtipné, sympatické. Landovský za pět hvězdiček, za pět hvězdiček i scéna taneční zábavy. ()
Teda českou novou vlnu mám rád, Pavla Juráčka uznávám, ale tohle se moc nepovedlo. Beru to tak, že to dělal v době, kdy povolán na ZVS, a tam bylo jistě snesitelnější točit blbej film než pochodovat po buzerpalce. ()
Základní vojenská služba pohledem budoucího signatáře Charty 77 a emigranta. 1) Surrealistická fantasknost Juráčkovy tvorby se tentokrát střetla s kvadraturou kruhu - jak vyjádřit vztah k vojenské službě, potažmu k režimu, aby to nešlo do trezoru a na druhé straně aby nevznikla prázdná agitka. Juráčkův recept je jednoduchý. Ironizující budovatelská píseň provází lhostejné záklaďáky při laxním plnění výcvikových povinností. Skutečný zájem projeví vojáci pouze pokud jde o holky, kde ovšem se rovněž nedoberou žádoucího cíle. Vojáci vegetují v nepřirozeném prostředí a svůj odpor apaticky projevují na podvědomé úrovni - dialogy o ničem bez začátku a konce, prázdné dlouhé záběry bez pointy či vzájemně nesouvisející roztříštěné scénky._____ 2) Silná dobová podmíněnost snímku značně ztěžuje porozumění těm, kteří reálný socialismus nezažili a vyjádřeným jinotajům tudíž nerozumí._____ 3) Milým nezamýšleným atributem filmu jsou důvěrně známé tváře z obrazovky dnešních dnů z doby svého mládí - cikánsky přitažlivě vyhlížející Petr Štěpánek, lišácký Emil Horváth starší či dokonce Václav Havel a spousty dalších. Skvělý výkon podal i Ladislav Jakim._____ 4) Chtělo by to čtyři hvězdičky, ale dávám pouze tři, protože přes všechny uvedené přednosti jsem se chvílemi lehce nudil. ()
Zdlouhavé ()
1/10 Nastesti jsem to nevidel cele, ale i tak mi to pro predstavu stacilo - vojenska agitka jak ma byt - predstavi se tam nejmodernejsi technika, prida par trapnych ftipu a je vyvlnovano. Co stoji za to, je videt vsechna ta herecka jmena v zelenem - obzvlast chutne pro nevojaky jako ja. Hodne slaby prequel k Copak je to za vojaka? ()
film necekane nevyvrcholil armadni bukkake akci, ikdyz se primo nabizela .) ()
Juráčkův film Každý mladý muž je určen především pro milovníky estetiky. Obrazy si vychutnávají svoji novovlnnou čistotu, v ní každý pohyb i slovo zapadají ve stylovém rytmu vyjadřovaných pocitů a dojmů. Dotýká se Freuda a dva základní pudy Éros a Thanatos laškují s nepřipraveností jádra zobrazovaného a nechávají vyniknout protikladům i toužení. Společným tématem dvou formálně rozdělených povídek je erotičnost. Mladí muži, jejich nezkušenost i odvaha, světáctví i bezradnost. Vychutnává si odhodlání v konfrontaci se skutečností. Ze všech svých sil se pokouší přiblížit k vysněnému cíli, aby jim sarkastický výsměch opět zazněl v uších stejnou píseň o cizím světě. Film je dělaný s nadhledem a uličnicky se kochá zvoleným závěrem. Za nejvýraznější postavu považuji vojína Soukupa (pozoruhodný Ivan Vyskočil), nesmělý bažant se zdravotním neduhem, bosou nohou a bezelstným podřízením. Druhou spojovací figurou obou povídek je svobodník (dobrý Pavel Landovský), zdravotní doprovod v rozpacích mlsného kocoura, který marně nahání nějaký křehký protějšek. Z dalších členů roztouženého armádního sboru zaujme prostoduchý vojín Petrus (Jaromír Hanzlík), snaživý poručík (Jiří Krampol), přízemnější vojín Beran (Vladimír Hrabánek), bezprostřední a zvídavý vojín Krištůfek (Petr Štěpánek), ostražitý kapitán Pleskot (Karel Charvát), bezelstný radista (Tomáš Sedláček), ležérní svobodník (František Němec), aktivní vojíni Bárta (Ladislav Jakim) a Balónek (Jan Kotva), či trpělivý plukovník (Zdeněk Procházka). Z přítomných dam je nutné zmínit šarmantní Hanu Růžičkovou v několika rolích, včetně té vrcholící se vším. Vojenským povinným drilem si kdysi prošel téměř každý mladý muž, vzpomínek je záplava. S odstupem času se bere nechtěná povinnost s humorem. Odosobněné cizorodé prostředí je vylíčeno přesvědčivě díky svému stylu filmařských postupů, pro které měl Juráček nadání od boha. Citová osamělost, nepokoj toužení, vrozená nedůvěra. K tomu je přihozen prvek absurdity všedního dne. Po dějové stránce film mnohé zklame, po obsahové stránce je neprávem podceňovaný a úderný, po estetické stránce jde o skutečný skvost. ()
Nesmime se divit, ze se Juracek moc nevytahl. Film tocil, kdyz byl na zakladni vojensek sluzbe tak si ji nezprijemnit tocenim filmu. Na konci prvni epizody si dva kamaradi, kteri si ze zacatk nerozumi vymnei boty. Coz je naznakem pratelstvi. Mnoho se nemluvi, coz neni potreba jen se stridaji sceny. Druha uz je o hodne ftipnejsi. ()
Ta vlast, ta žena, tu první se muž učí bránit zbraní, tu druhou dobývat něžnostmi, aby ji pak přefikl a měl s ní syny, kteří se budou učit bránit vlast, a dcery které budou dobývány něžnostmi, aby byly pak....Pseudo-umělecká agitka o tom, jak se v láskyplném lůně socialismu z chlapců stávají chlapi. Landovský s Vyskočilem chodí po městě, zatímco nám Juráček v druhém plánu ukazuje jejich zrání (sebevražda, hřbitov, nemocnice, ženy mladé i starší...); ač se zdá v míru nesmyslné hrát si na vojáčky, nepřítel nikdy nespí a připravuje se v skrytu vraždit a znásilňovat naši vlast a naše ženy. Nudné, strojené a natočené ve stylu socialistických týdeníků. ()
druhá část dosti strašidelná.. trochu se divim, že to juráček natočil.. no on se taky divil a není divu.. a pacient havel co si vyhuluje.. no to je vcelku k pousmání z dnešního pohledu, vzhledem k jeho častým návštěvám nemocnic.. ()
Správně autentický filmík... K malé roli bez jemného pacienta přišel Václav Havel tak, že Landovský přišel za režisérem Juráčkem a řekl mu " Vašek nemá na prachy, nedal bys mu nějakou roli, aby bylo na pivo ?" A režisér dal. ()
Prázdnota a absurdita zákl. voj. služby ve vší nahotě s notným kusem smutné poezie navrch. Pokud vím, neexistuje výstižnější filmové vyobrazení nedůstojné kašpařiny, v kterou za socialismu zmutovala „nejvyšší vlastenecká povinnost“. ()
Ano, vojáky nikdo rád neměl a nemá, ale přeci jenom od scény, kdy přišel Jakim orodovat za koně, byl film až přespříliš krutý, podobně jako Hoří má panenko, tomu se fakt nedá smát. ()
Myslím, že to jak Juráček píše je důležitější než jak točí. Tento film je třeba číst a málokdo si všiml velkého množství vět s neuvěřitelným poselstvím... Přestaňte, copak toho vy holomci ještě nemáte dost?... Ty Valounek, ty seš stejně největší blbec celý Varšavský smlouvy... Vony stejně všechny ženy mají chlupaté nohy, jen ty chloupky jdou vidět pouze na slunci... Jen mi prosím tě řekni, jak já toho koně vyúčtuju? Dyť rána z děla stojí víc pane major... Už si někdy přemýšlel ve čtvrtým rozměru?... Já píšu asi pěti holkám / Co z toho máš z toho psaní? / Vony píšou samý takový blbiny / Jaký blbiny? / To se těžko povídá / No jaký blbiny? / Hele! "Nemusíš se bát, já tě nikdy nezradím" / Tsss já tě nikdy nezradím, no to je peklo / Nebo "miluju tě", už jsi někdy nějaký holce řek miluju tě? / Ne, neřek / Já taky ne a vony si klidně napíšou "miláčku miluju tě" / Nekecej že píšou miláčku / Píšou daleko horší věci / Jaký? / To se těžko povidá...(není to doslovný přepis, už si je přesně nepamatuju) etc etc... Některé komentáře zde jsou opravdu k smíchu ()
Poetika první části je nemilosrdně podupána kanadami a rozježděna obrněnými transportéry části druhé. Škoda. Největší zažitek tak pro mě nakonec bylo sledovat defilé začinajících herců v čele s Petrem Štěpánkem, Jaromírem Hanzlíkem, Vladimírem Hrabánkem, Františkem Němcem, nebo Ladislavem Jakimem. Právě "Černý Petr" Jakim vyfasoval jednu z nejhezčích rolí a nutno dodat, že se mu povedla. ()
Precizní/Preciózní ()
První povídka "Achillova pata" je úplná nuda, ve které si Landovský neustále povídá o hovně s mladým uchem Vyskočilem. Aby divák neusnul, tak z ničeho nic vždycky nějakej debil začne tak hrát na kytaru, že i by to přeřvalo i dnešní reklamy ve filmech. To druhá a hlavní povídka "Každý mladý muž" už je o poznání lepší. Především její nástup, kdy konečně vidíme tanky, protileteckou techniku, auta a pořádný vojenský cvičení. Se cvičením z COPAK JE TO ZA VOJÁKA se to samozřejmě nedá srovnat, ale oproti té předchozí nudné půlhodině je to výkřik ze tmy. Nejvíce se mi líbil vjezd tanků do staré vesnice, kdy před tankem si to pomalu vykračovala husa a pak tanky jely kolem odstavených traktorů a kombajnů. Bohužel po této parádní patnáctiminutovce opět následuje jen pouhopouhé kecání o ničem a kecání o ženských. A že ty kecy byly jen sračky... ale zase byla jiná doba... [706. hodnocení, 58. komentář, 62%] ()
"Jó, holka vojna, to není žádný med." film vystihuje dokonale filmařství šedesátých let. ()
Juráček zde poněkud ustupuje od kafkovské poetiky svých známějších snímků Postava k podpírání nebo Případ pro začínajícího kata. Přiklání se k obecnější tendenci československé nové vlny 60. let, tedy k zobrazování každodenní banality prostřednictvím anatomie zdánlivě nudných okamžiků. Autor nám dává nahlížet všednodenní realitu mladých mužů odbývajících si povinný vojenský výcvik v armádě. Snímek je tvořen dvěma povídkami, které mozaikovitým způsobem skládají z drobných příhod obraz dospívajících mladíků, kteří více než na válku přirozeně (jejich věku) myslí na děvčata. Absurdita skutečnosti není odhalována tak explicitně jako u jiných Juráčkových filmů, i zde však začínáme nechápavě kroutit hlavou nad světem, kde hormony zmítaným chlapcům je do rukou (místo ňadra) vnucován samopal. ()
Reklama