Režie:
Karel KachyňaKamera:
Petr HojdaHudba:
Petr HapkaHrají:
Radek Holub, Alena Mihulová, Valérie Zawadská, Viktorie Knotková, Antonín Molčík, František Peterka, Vlastimil Zavřel, Eva Jiroušková, Zdeněk Kozák st. (více)Obsahy(1)
Příběh snímku je situován na začátek minulého století, do chudého podhorského kraje, kde v mlčenlivém odříkání i snaze vyvzdorovat si právo alespoň na kousek spokojenosti a štěstí, žijí naši hrdinové. Oba přišli do venkovského prostředí zvenčí, ani jeden není plně srostlý se světem starousedlíků, dědících svůj těžký úděl z generace na generaci… Adam (R. Holub) je zasmušilý nemluva, zjevně mající potíže s běžnou mezilidskou komunikací, straní se lidí a odmítá vystoupit ze své samoty. Nevyčítá těžce nemocné matce (V. Zawadská), kdysi žijící nevázaným životem a v neuspořádaném soukromí, že vlastně její vinou nese cejch parchanta. Beze slova odvede prodat jediný cennější majetek – krávu – aby měl na zaplacení tišících léků pro matku. Róza (A. Mihulová) je mladá, družná, touží nalézt aspoň trochu spřízněnou duši, a tak se Adamovi poněkud vyzývavě vnucuje do domu. Zpočátku ji hrubě vyhání, ale postupně se sbližují. Róza čeká dítě a jejich soužití požehná i farář. Ale jak říká staré přísloví, neštěstí nechodí po horách, nýbrž po lidech… (Česká televize)
(více)Recenze (203)
Krava je tak prostá ako znie. Napriek všetkému však flegmaticky existujúc, žujúc trávu a nesúc vemená s ťažkými litrami mlieka dokáže byť zdrojom nie len potravy, ale aj všakovakých aktivít spájajúcich sa s jej živiteľmi a spotrebiteľmi v jednom. Adamovo meno si už akosi automaticky pýta k sebe niečo " evoidné" , a teda podľa literárneho vzoru Jana Procházku a technického Kachyňovho oka v príbehu kvalitne žena mieša nálady a je premenlivým ročným obdobím v Adamovom jednoduchom fungovaní na báze prírody. ()
Hodne slusnej film, ale neprislo mi, ze by to bylo nak zvlast beznadejny, drasticky a podobne, ale je fakt, ze ma film hodne syrovou atmosferu. Trosku mi pripomnel Zelary. Jinak pribeh je velmi jednoduchej, ale silnej, zpracovani vypada hodne lacine, skoro az televizne, ale v tomhle pripade to dobre dokresluje atmosferu. A hlavni dva herci hrajou solidne, Mihulova je fajn a Holub taky, akorat obcas hazi zbytecne takovy tupy xichty. Na 5* to sice neni, ale za skouknuti stoji. ()
Všechny ostatní filmy se z mé TOP 10 můžou postupně vytratit, Kráva v ní ale vždycky zůstane. Mám ji doslova pod kůží, a to už od doby jejího vzniku, tedy bezmála 20 let. Karlu Kachyňovi se tady povedlo něco zcela nevšedního a o tom, že to nikdo nečekal, svědčí fakt, že ten film původně vůbec nebyl určen pro kina (mám za to, že později se do nich díky svým nepřehlédnutelným kvalitám dostal). Času je málo, ale na Krávu si znovu a rád nějaký udělám. K dnešnímu dni jsem ji viděl určitě alespoň třikrát, což můžu říct všeho všudy o pěti (?) filmech. Pro mě zkrátka čistá krása. ()
Jeden z nemnoha českých polistopadových filmů, který nejen beru na milost, ale který shledávám přímo skvostným. Asi hlavně proto, že na rozdíl od většinových českých šaškáren, frašek a skopičin, se jedná o film vážný, syrový, zemitý, s prostým a silným venkovským příběhem, který se mi nesmazatelně vepsal do paměti, i když jsem ho donedávna viděl jen jednou, a to už hodně dávno. Excelentní Radek Holub i Alena Mihulová. ()
Film, který bych potřebovala vidět nejmíň třikrát do měsíce, abych si připoměla, jak dobře se nám daří. Prostí lidé - hrdinové tohoto příběhu i hrdinové vlastního života, houževnatí a silní, kteří nemají čas ani na smutek. Dřina a jenom dřina, vykoupená jen dočasně drobnými radostmi a jediný velký sen je vlastní kráva. Kráva, jako barometr lepších a horších časů, kráva jako symbol. Skvělý kachyňa, jemně a nenásilně plynoucí příběh, obraz života zhuštěný do necelých devadesáti minut. Film podle mého gusta. ()
Galerie (6)
Zajímavosti (3)
- Většina filmu byla natočena na krkonošské straně pomyslné hranice s Jizerskými horami – v Pasekách nad Jizerou a okolí. Filmová chalupa pak stojí na samotě Zabyly. (yurasch)
- Podle scenáristy Karla Čabrádka zanechal autor předlohy Jan Procházka jen jakousi črtu příběhu, kterou bylo třeba rozvinout a dovyprávět. (sator)
Reklama