Režie:
Mario BavaScénář:
Alessandro ParenzoHudba:
Stelvio CiprianiHrají:
Riccardo Cucciolla, Lea Lander, George Eastman, Maurice Poli, Ettore Manni, Mario Bava, Don Backy, Luigi Antonio Guerra, Emilio BonucciObsahy(1)
Gang zlodejov po lúpeži unesie auto aj s vodičom. Cestou vezmú rukojemníčku a snažia sa dostať do bezpečia. Vodič sa musí vyrovnať so zlou situáciou, v ktorej sa s rukojemníčkou nachádzajú... (matriosa)
Recenze (38)
Taková středně exploitační (spíš to na mě působilo jako nějaké krimi) story o lupičích na útěku a jejich obětech - rukojmích, co sebrali po cestě. Hlavní trojku tvoří upocený kápo a dva upocení smradoši - a jo, ti oba stojí za to, zvlášť George 'ANTROPOPHAGUS' Eastman. Děj ubíhá celkem příjemně, na druhou stranu žádná znamenitá zábava to taky není, přičemž tak úplně jsem neskousknul pár kiksů v chování obětí. Nějaké větší násilnosti nečekejte, jde spíše o psychický teror. Chce to vžít se do mysli obou stran, gaunerů i obětí, po téhle stránce mi to přišlo zajímavé. Jinak ale RABID DOGS neberu jako něco více pamětihodného, líbil se mi spíše podobný HITCH HIKE. ()
Drsná jazda o rukojemníkoch v aute, ktorých ohrozuje trojica zlodejov... Na tom by nebolo nič objavného, ak by to "Bava - klan" nenatočili priam klaustrofobicky. Napätie sa dá krájať, dvaja z troch grázlov sú dokonale šibnutí a dá sa od nich očakávať čokoľvek a do toho sa mieša dobrá Ciprianiho hudba. O záverečnej pointe sa ani netreba zmieňovať... je úžasná. ()
Ve světle Bavových opulentních hororových oper je uplatnění nízkonákladové „tělesné“ estetiky (oškliví, špinaví, zlí, a v detailu) v jeho prvním a jediném thrilleru dvojnásob překvapující (přesnější žánrové zařazení by mohlo být třeba carjacking poliziottesco). Film sice bývá zmiňován jako možný inspirační zdroj pro Gaunery (ačkoli měl oficiální americkou premiéru teprve roku 1998), sám ale zřejmě čerpal inspiraci z amerických feel bad filmů, především z The Last House on the Left (zločinecká banda s jediným racionálně uvažujícím členem, močení pod nátlakem). Bava však jde ve znemožňování identifikace s oběťmi, z nichž si nejvíce psychického i fyzického teroru typicky „užijí“ ženy, ještě dál než Craven (a ještě dál, než šel sám ve svých giallo). Přímočaré řetězení zbytečného násilí, psychopatických projevů a bizarních dialogů završuje extrémně cynický (a celý film zpětně o další vrstvy obohacující) zvrat na samém konci, hořké vyjádření celospolečenské nálady v Itálii 70. let. Namísto stupňování napětí je tenze v klaustrofobním prostoru jednoho auta udržována nepřetržitě, takže jenom čekáme, kdo udělá jakou magořinu. Potěší, že „bavovské“ záběrové kompozice tentokrát neslouží jen potěše oka, ale také k vyjádření rozložení sil, včetně náznaků, že ani oběti nejsou zcela bezbranné. Minimálně v tomto ohledu jde – navzdory exploatační lacinosti, zdání jednorozměrnosti a vysoké nepravděpodobnosti některých situací (neprobuditelné dítě) – o snímek propracovanější než ty, které Bavu proslavily primárně. 70% ()
Excelentní, velmi realistický, exploitation eurocrimi/thriller (oblíbeného "TALIÁNSKÉHO" 70's subžánru poliziotteschi). Skvělý začátek, nečekaně zvratový konec, super honička v poli, zvučný a nezapomenutelný Ciprianiho hudební doprovod. Neříkám, že film ve své době nezaujal, to musela být přímo pecka, dnes s odstupem času, film místy působil už poněkud legračně a zastarale, v samotném žánru však stále jedna z 5 absolutních špiček, která posloužila mnoha jiným tvůrcům jako zdárná předloha pro své filmy (viz. třeba Quentin Tarantino-Pulp Fiction). Trio maniaků ("Běsní psi") byli od režisérů Bavů vybrány skutečně velmi dobře, jejich charaktery skvěle vykresleny (zejména psychicky labilní a neovladatelný Trentadue, ten si roli evidentně užíval a fanoušci Eastmana si zde přijdou skutečně na své, tohle je jeho jedna ze dvou nejlepších rolí). Film však podle mě postrádal nějaký větší spojovací článek, měl však dobrou přímo klaustrofobickou atmosféru, i když snad po celou dobu se prakticky jede jen v autě a mluví a mluví, vyhrožuje, napadá, s vulgaritou a násilím si tvůrci opravdu moc hlavu nedělali. Po této stránce je film opravdu hodně brutální. Po nějaké době to vše působí občas pěkně únavné, zvláště ve spojitosti s temperamentní italštinou:-) Prvotina Lamberta Bavy a jeden z posledních snímků od Maria Bavy (který se jednoznačně vymykal všemu co doposavaď tento mistr hrůzy natočil). Ode mně nakonec ale i tak dostává za 5*. Každá minuta filmu je pro všechny pasažéry v autě skutečně životu nebezpečná a téměř vyčerpávajicí. Podobné filmy: "Autosop rosso sangue apodo", "Violent Professionals" nebo "Reservoir Dogs" atd. ()
Film zajímavý hlavně ze dvou důvodů – je to jeden ze základních inspiračních zdrojů Quentina Tarantina a pak proto, že se ani trochu nepodobá předchozím filmům Maria Bavy, je tu spíše cítit vliv jeho syna Lamberta. Proto se na atmosféru tady nehraje, spíše na stálý strach dvou unesených lidí ze smrti a blíže než k poliziotteschi žánru to má k čistokrevnému exploitation. A to hlavně díky prasárničkám dvoumetrového George Eastmana (scéna, kdy nutí před očima zloduchů ženu močit ve stoje je až fyzicky nepříjemná), explicitní násilí až na jednu jedinou scénu zde není, spíše psychický teror, pramenící z verbálního napadání a neustálého strachu dvou unesených, že se jich bandité později násilím zbaví. Stísněnou náladu navozuje i fakt, že zhruba sedmdesát procent stopáže kamera neopustí vnitřek auta, závěrečná nečekaná pointa je vynikající, ale jinak to větší otisk do divákovi duše neudělá. Předchozí Bavovy filmy se mi líbily více. ()
Galerie (11)
Photo © Sidonis Calysta
![Cani arrabbiati - Covery](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/166/831/166831207_6d7e1d.jpg)
Reklama