Režie:
Karel KachyňaKamera:
Vladimír SmutnýHudba:
Luboš FišerHrají:
Karel Heřmánek, Rudolf Hrušínský, Jiří Krampol, Lubor Tokoš, Marta Vančurová, Dana Vlková, Marek Valter, Ladislav Potměšil, Oldřich Vlach, Milan Riehs (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Leo Popper tráví s rodinou chvíle pohody v chalupě převozníka Proška na břehu Berounky. Učí se rybařit, pozorují stádo srn a občas se dozvědí leccos důležitého o životě. Po krušných začátcích se Leo stane úspěšným prodejcem vysavačů Elektrolux a může si splnit dávný sen, koupit si rybník plný kaprů. Přestože slavnostní výlov skončí trapasem, protože rybník je prázdný, Leo se nevzdá a zahájí chov vlastních kaprů. Chvíle úspěchů a štěstí však nečekaně přerve příchod nacistů. Když přijde oznámení, že Hugo a Jirka mají jít do transportu, rozhodne se je Leo pořádně vykrmit, aby útrapy přežili. Nejprve se pokusí nachytat ryby, ale když neuspěje, přemluví v zoufalství Proška, aby mu půjčil psa a on mohl ulovit srnce. Za pytláctví je sice trest smrti, ale Leo je odhodlán udělat pro syny, co jen bude možné. (TV Nova)
(více)Videa (1)
Recenze (428)
Pozoruhodný byl způsob, kterým Ota Pavel dospěl ze sportovního novináře slibných reportážních próz (DUKLA MEZI MRAKODRAPY) nejprve k beletrizaci životních osudů vrcholových sportovců (SYN CELEROVÉHO KRÁLE) a posléze i vlastního života. To však bohužel v době, kdy se začal uzavírat tragický příběh jeho života mezi lékařskou ordinací a občanskou existencí. Poetické vidění světa, vlastní tomuto mistru pera, beze zbytku - nikoliv poprvé ani naposled ve své skvělé filmografii - ztvárnil Karel Kachyňa. Totéž platí i v tomto případě také o Kachyňovi scénáristovi. Poetický obraz prvorepublikové reality popisovaný na životních osudech rodiny, jejíž postavy nemají daleko k hrabalovským hrdinům, dotváří skvěllé postižení genia loci Poberounčí dnes nazývaného Krajem Oty Pavla. Silné a původní je i vidění protektorátní reality, v němž se kombinuje dětský pohled "zdola" s tím věcným, oproštěným. Kombinace hrůz a zoufalého vzepětí sil u těch, které nepostihla péče nacistického "nového řádu", je dalším rozměrem skvělého díla. Mimořádné jsou i kreace Heřmánkova, Hrušínského a jak se zdá, i přehlížené Marty Vančurové. Myslící divák je tímto obrazem moudré, soudné pošetilosti nadšen a Pavel dnes na pomyslných nebesích desáté Múzy podává ruku svému autorskému druhu. A to přesto, že od premiéry uplynulo "pouze" dvacet let a fous. ()
Takřka smrt (krásných srnců rukou) obchodního cestujícího.. Kachyňa bez zbytečného patosu dovedně naservíroval humor i drama v přesně odměřeném množství a k tomu vynikající Heřmánek, jakožto dobrá střední, co se snaží skolit těžkou váhu v podobě plíživého nacismu. Pro Nicolase Cage zůstává tristní zjištění, že německý ovčák Holan umí hrát očima líp než on.. ()
Natočené je to dobre. Herec Karel Heřmánek si tu zrejme strihol svoju životnú úlohu. Geniálny Rudolf Hrušinský opäť exceloval, tak ako vždy. Skúsený režisér Karel Kachyňa odviedol ako obvykle výbornú prácu. No i napriek všetkým týmto kladom si ma snímok "Smrť krásnych srncov" nepodmanil, neopantal, nezískal. Príbeh zmiešanej židovsko-českej rodiny z predvojnových a následne i vojnových rokov ma nezaujal. Väčšina uživateľov čsfd s právom hodnotenia a komentovania je z tohto filmu očarená, ja však ich nadšenie nezdieľam. Pre mňa je to len priemerný český snímok z polovice osemdesiatých rokov minulého storočia. *** ()
Nikdy jsem neměla Karla Heřmánka moc v lásce, ale tady jsem musela změnit názor. Byl vynikající. Krásně se doplňoval s křehkostí Marty Vančurové. Dojemný, nadčasový a velmi lidský příběh. Ota Pavel tam na malé ploše dokázal dát úplně všechno. Vůbec nesklouzává k přílišné sentimentálnosti a patetičnosti. Jedním slovem nádhera. ()
Autobiografické povídky Oty Pavla krásně a souvisle pospojovány v jedno souvislé dějové pásmo, které vrcholí tragickým osudem jedné česko-židovské rodiny za okupace. Bezprecedentní vyjádření radosti, štěstí a úsměvů, ale i strachu a nervozity, velmi vážné životní osudy-události, prolínající se nenapodobitelně osobitým způsobem, a to právě ve formě zpracování. Které bylo asi i nejsilnější složkou celého tohoto filmu, i když samozřejmě zde bych po této stránce, velmi nerad odsuzoval film i jako vynikající příběh. Žili v Čechach, byli stejní jako my, ale po příchodu Němců se něco změnilo-těžká loučení, změny profesí, profesní růst-hodně peněz vs. chudoba, dobré jídlo vs. nic, veselí vs. žal. V tomto filmu můžete najít opravdu mnoho protikladu. Ale také se můžete jen zamyslet nad tím čeho všeho jsou, nebo byli lidé schopni... Film který i přes časné reprísování nikdy nezklame, brilantní příběh se zajímavými postavami a hereckými výkony dokáže zaujmout od začátku až do samého konce, ať už díky opravdu životní roli Karla Heřmánka a nebo jen nezapomenutelnou v podání starého rybáře Proška (Rudolf Hrušinský)-jediného kamaráda Poppera. ()
Galerie (9)
Zajímavosti (22)
- Akademického malíře Nejezchleba (Lubor Tokoš) měl původně hrát Josef Kemr. Při pohřbu Jaroslava Seiferta v roce 1986 však veřejně vyřkl větu: „Je-li s námi Bůh, kdo proti nám?" Poté byla po nařízení "shora" role přeobsazena. (ondradvori)
- Natáčelo se v okolí hradu Křivoklát, v Karlových Varech, v Praze - Bubenči a na řece Berounce. Filmový rybník našel štáb v obci Velká Chmelištná na Rakovnicku. (Gerry.S)
- Bratři Oty Pavla (vlastním jménem Otto Popper) byli v roce 1943 povoláni do transportu. Maminka zůstala sama společně s malým Otou. Starší bratři nejdříve skončili nejdříve v Terezíně, následně byli rozděleni – Hugo byl nasazen na nucené práce v Německu, zatímco Jiří skončil v koncentračním táboře Osvětim. Jejich otec Leo Popper byl transportován o rok později. Všichni tři přežili a po válce se přestěhovali zpět do Prahy. (NiaWolf)
Reklama