Režie:
Ruben ÖstlundScénář:
Ruben ÖstlundKamera:
Fredrik WenzelHrají:
Claes Bang, Elisabeth Moss, Dominic West, Terry Notary, Sofie Hamilton, Christopher Læssø, John Nordling, Linda Anborg, Jan Lindwall, Iman Mirbioki (více)VOD (1)
Obsahy(2)
Cristian je kurátor prestižního muzea moderního umění, které právě chystá odvážnou konceptuální výstavu. Její ústřední myšlenkou je čtverec o rozměrech 4 x 4 metry. Uvnitř něj platí pravidlo naprosté rovnosti a tolerance. Společně s PR agenturou hledá muzeum ideální strategii, jak v roztržitém a událostmi zavaleném mediálním prostoru celou akci zviditelnit. Jenže pak Cristian při bizarní formě kapesní krádeže přijde o peněženku a mobil a jeden z jeho podřízených vymyslí geniální způsob, jak je získat zpět. Cristian se jako obvykle nedokáže soustředit na nic jiného než sám na sebe. A podobně jako celá švédská společnost se i konceptuální výstava začíná utápět v bizarním zmatku, který definuje napětí mezi liberálními hodnotami, egoismem a sobectvím. Vítejte ve čtverci jménem současná Evropa. (Film Europe)
(více)Recenze (158)
Inu, velezajímavý hloubavý film, který na svou hlavní dějovou kostru s několika trochu divně "semirealistickými" až absurdními scénami (letáky v paneláku, zvířecí performance na banketu) věší mnoho podnětných společenských témat a otázek. Ty, satiricky podané, se vztahují mnohdy k aktuálně progresivně a liberálně evolujícímu Švédsku, ale mají svou univerzálnější platnost pro celý současný Západ. Stejně tak se tyto otázky otírají o umění, milostné vztahy apod., přičemž Östlund stále jaksi osciluje mezi vážným a latentně výsměšným vyzněním. Do toho všeho tu máme silné emoční momenty, které se ale jako by rozprsknou o zeď jakési švédské ledové sterility. ()
Dobrý, dlouhý. Top scéna s kondomem. ()
Nahlížení do švédského života překvapivě odráží smutné stereotypy lidského přístupu, současné nasměrování umění, rozpolcenost společnosti, předsudky i genderovost. Super osobně odosobnělá kamera, často se děj odehrává za rohem a mimo záběr. ()
Ano, ano, severská podivnost opět na scéně! Tentokráte líčí kurátora umělecké galerie jako člověka, který se nechá okrást a následně si zahraje na Maigreta, aby získal svou peněženku a iPhone zpět. Jenže ouha, náš elegantní Maigret nepočítal s tím, že si ho může najít dvanáctiletý hoch a konfrontovat ho se vzneseným obviněním z krádeže. Ale úplně nejlepší byl opičí muž, který málem zvalchoval účastnici slavnostní recepce aneb King Kong v ŠOPENHÁGENU. 84% Celosvětový příjem k 6. 1. 2019: $1,502,347 ()
Smrt umění. Mise v české Mafii a taky dobrý popis pro tento film. Švédové toho tolik na světovém poli nepředvedou a když už se s něčím vytáhnou na Oscary, tak to vypadá takto. Zvláštně. Jednoduše zvláštně. Zkusme si zrekapitulovat o čem to vlastně bylo. Lidi udělali v muzeu něco nového z moderního umění. Před ním udělají svítící čtverec. 4x4, pozor. 4x4!!! Až se z toho čtyřtahové Škodovce Yetti zamlžují přední skla. No, co dál? Hlavní postavě někdo ukradne mobil. On vyhrožuje kvůli tomu půlce města. Pak má sex. No a to je tak nějak všechno. Nějak v tom figurují bezdomovci... a no, ehm. Nevím? To je vše? Takže o tom to bylo. Nemáte zač. ()
Rozumiem, čo nám chce autor povedať a pred akú juxtapozíciu postaviť, ale pre bežných divákov je toto len ťažko stráviteľný film. I ja som mal miestami problém všetko pobrať. ()
4,5*. Vtipné a trefné zrcadlo západní kultury a společnosti. ()
Řek bych, že ještě nikdo nezachytil tak fragmentovanou trapnost s řádnou dávkou humoru. Parodie na dnešní pseudoumění, kdy si lidi drandí nad věcma, který jim nic říkat nemůžou ale jsou si skálopevně jisti, že jim rozumí. Můžu uvést jen zástupce z kinematografie, protože umění jako zrakovému vjemu ve statických polohách se vyhýbám jako Babiš spravedlnosti. Takový artový hovadiny jako Zabití Posvátného jelena nebo poslední řada Twin Peaks sou přesně ty jmenovatele. Nicméně absence finiše v tomhle kousku mi říká, že když tomu dám víc než průměr, stanu se stejnym hipstersko-pokryteckym idiotem, na kterýho tenhle film ukazuje prstem. Kdyby trval dvě hodiny, ne prostřihaný,ale prostě jen dvě hodiny bez posledních 20i minut, bylo by to jiný pošušňání. Já už pak při rotování na židli v kině zapomněl o čem to vlastně bylo... 60% ()
moc, ale moc.. ()
Pecka ze šuplíčku se Sorrentinem a Tomem Fordem ()
Dekadence, slabost a rozpad současné západní civilizace... ()
Film Čtverec je pro mě stejně nechápavý jako moderní umění. Asi vím, co tím chtěl autor říct, asi to sdělil intelektuálně správně, ale mně to nebavilo. Pár zajímavých a úžasných scén nedokáže vynahradit tu nudu a artové pozlátko, které mi bohužel nic neřeklo. ()
U mě především zabodovala desetiminutovka Terryho Notaryho, okolo kterého jsem čekal, že se bude film více točit (plakát), ale ona je to jen dost rozvleklá satira, točící se okolo kurátora galerie Christiana, kritika na současnou švédskou vyšší třídu, liberálnost a svobodu slova, zodpovědnost, kde všechno to snobství kontrastuje s chudobou žebráků, všechna prázdnota a pseudo-artovství muzeií, galerií a současného "umění", které je fundamentálně o ničem, kontrastuje s tím, jak je Notaryho opice naopak absolutně autentická. Určitě ne špatné, ale dost rozvleklé v tom, co chce říct. ()
Přijde mi to až mystický. Zrovna dnes má premiéru film Pepa, kde se hlavnímu hrdinovi - zpuchřélýmu volovi v podání Michala Suchánka- dějí různá “příkoří”. Bakalářský hovadiny, typický pro (nejen) malej čecháčkovskej, přízemní film. A pak uvidíte Čtverec a najednou zjistíte, jak může být de facto totožný téma ztvárněný naprosto, ale naprosto odlišně. Asi milionkrát rafinovaněji a miliardakrát nápaditěji. Odpovědi nedostáváte, ale sami si je máte šanci vytvořit a zformulovat. Ta jedna chybějící hvězda padla za oběť tomu, že jsem v téhle disciplíně ne úplně obstál. Některý věci jsem si vysvětlit nedokázal (rozplizlá linka s novinářkou Anne-např.). Režijní přístup byl ale neotřelý, odvážný a bravurní, nemalou odvahu prokázala i produkce. Bláznů, kteří dokážou ocenit filmy podobné Čtverci, po světě moc neběhá. To takovej Pepa se o sebe bát nemusí. A čím blbejší bude, tím to pro něj bude lepší. Jsem hroznej skeptik, já vím. Hrozně rád bych se mýlil. Leč... ()
Čtverec mi svou atmosférou občas připomínal snímek Vyšší moc, až po jeho skončení jsem zjistil, že je má na svědomí stejný režisér. Také jsem z něj měl místy tísnivé pocity. Z filmu totiž opět sálá ta švédská dokonalost, strohost a emoční prázdnota. Když už někdo projeví své emoce nekontrolovaně, vždy to hraničí s průšvihem. Ve Švédsku bych nechtěl žít ani za zlaté prase. Každopádně Čtverec je natočen dobře a některé scény jsou výtečně. Nabízí zrcadlo dnešní „dokonalé“ doby a nechává jen na divákovi, co v něm uvidí. Navede na spousty zajímavých otázek, které nechává záměrně bez odpovědí, což se mi líbí. K tomu je ve spoustě scén i překvapivě vtipný. Bylo by fajn si o tom pak s někým pokecat a probrat to u piva, kafe, čaje, … Bohužel jsou tu i hluchá místa a občas jsem se lehce nudil. Možná mi chyběl nosnější příběh. Proto dávám nakonec tři hvězdy, ale není to průměrný film a podívat se na něj rozhodně doporučuji. ()
Vo filme absentuje ucelený príbeh, dej sa rozpadá na niekoľko dôsledne uzavretých scén, ktoré dokopy tvoria naoko nekoherentný celok. Toto je filmu aj najčastejšie vytýkané, ale pre mňa je tam jedna spoločná téma, ktorá sa tiahne celým filmom a zjednocuje ho a to je téma ľudských inštinktov. Ostlund tu nadväzuje na svoj predošlí film Vyššia moc, kde tému inštinktov otvoril v úvodnej scéne s lavínou a záverečnej scéne s autobusom, ale tu ju demonštruje už v každej jednej scéne, ktorá by sama o sebe fungovala aj ako krátky film. Ostlund považuje za inštinkt aj základné atribúty ľudskosti ako súcit alebo zmysel pre rodinu, ktoré „hrdinovia“ vo filme nahradili egoizmom, hedonizmom a karierizmom. Dokonca ešte aj situácia na začiatku filmu, kedy hlavný hrdina dostane náhodou šancu pomôcť mladej žene, ktorá uteká pred násilníckym mužom, sa neskôr ukáže ako zinscenovaná, opili ho vlastným pocitom hrdinstva a urobili z neho hlupáka. ()
Trochu samoúčelná volovina. ()
Komentáře některých pisatelů mi příjdou úplně mimo. Argument (mimochodem často zde nacházený), že je stopáž příliš dlouhá jednak ukazuje, jak přesně se film trefil do změn ve společnosti, včetně schopnosti vnímat víc než jen povrchně. To co si tvůrci klipu (který tak otřásl konvenční společností), říkají mezi sebou, že po dvou vteřinách lidé přepnou, pokud je nechytne děj - to je přesně ono, co si místní pisatelé recenze bohužel neuvědomují. Chyba není na vašm přijímači. ()
Stalo se něco strašného... Uklízeč vysál část Gijoniho výstavy. Kdo zná jiné Östlundovy filmy, tuší, že sice dostane odpovědi na některé naznačené otázky, zároveň ale že si mnohé odpovědi budou protiřečit. Östlund zve diváka opakovaně na místa lítých střetů tradice, která dává ještě trochu smysl, a toho nového co dokládá, že už jsme chtě nechtě někde jinde. Rodinné dovolené, jachty zbohatlíků, galerie moderního umění... Můžeme to brát jako výzvu pátrat po úplně nových způsobech tázání. Nebo najít odvahu přiznat si, že možnostem tázání a odpovídání je navždy konec a přijmout všudypřítomnou absurditu jako zdroj poněkud hořké radosti. S vědomím, že už nic jiného není k dispozici. Rozhodně si ale musíme užít [pro změnu i na plátně] rozpačitý sex, zatrsat s Justice a zatleskat Olegu Rogožinovi. /// Máme virál! Máme virál! ()
I přesto, že se jedná o opravdu velmi dlouhý a často pomalý film, furt si myslím, že stojí za shlédnutí. Už jenom dějem je to hardcore intelektuální, proto neříkám, že jsem pochopil všechno, ale snažil jsem se. Dokud je tam Elisabeth Moss, určitě jde i o divácky přítažlivý snímek. Ta ale zhruba po hodině zmizí a tempo rapidně klesne. Nakopává to zase poslední půl hodina, při které budete mít otevřenou pusu úžasem, nebo budete točit hlavou, že vůbec netušíte, co se děje. Nebo usnete. I to je možné. Kritika dnešní společnosti, moderního umění a lidské mentality. Kam až je člověk schopen zajít? Kam až jednou zajde umění, které se vždy snaží být o krok napřed? Letošní švédský reprezentant na Oscary je odvážný výběr, o kterém si nejsem jistý, jestli se vyplatí, ale tak, držme palce. Rozhodně ne pro každého, natož pro běžného konzumenta. Lituji toho chudáka, který chodí do kina jednou za 2 měsíce a omylem zatoulá na Čtverec. ()
Reklama