Režie:
Martin ŠulíkKamera:
Martin ŠtrbaHudba:
Vladimír GodárHrají:
Peter Simonischek, Jiří Menzel, Zuzana Mauréry, Anita Szvrcsek, Anna Jakab Rakovská, Evelyn Kramerová, Réka Dérzsi, Anikó Vargová, Andrej Sebastián Šulík (více)Obsahy(2)
Hlavními hrdiny svérázné roadmovie jsou dva staří páni, kteří cestují napříč Slovenskem, aby poznali pravdu o vlastní minulosti. Během cesty se dostávají do bizarních situací, potkávají rozmanité lidi a postupně si skládají mozaikovitý obraz světa, který se navenek mění, ale v hloubce ukrývá nevyřešené konflikty. Díky poznání života toho druhého, začínají chápat vlastní činy a přehodnocují i svou identitu. (Bioscop)
(více)Videa (3)
Recenze (136)
Scénář sice netrpí přílišnou věrohodností, ale i tak z toho mohlo něco být. Jenže volba Jiřího Menzela jako náhrady za Juraje Herze nevyšla. Jednak to není herecky stejná liga jako Peter Simonischek (nebo Zuzana Mauréry), a také má co dělat s cizími jazyky, kterými ve filmu hovoří. Takže výsledkem je pomalé road movie, které nakouslo pár silných témat, ale nic víc. ()
Slovensko, krajina, kde každá mladšia žena letí po starších mužoch, krajina, kde každý rozumie po nemecky, ale hovoriť po nemecky už nevie. Jo vlastne to je zlé tvrdenie, niekto sem-tam nemecky nerozumie, ale len keď sa to hodí. Vlastne, niekto rozumie nemecky svojej kamarátke pár sekúnd po tom, čo sa jej spýtala, o čom hovorí po nemecky ten postarší pán, ktorého by mimochodom veľmi rada vyšukala. No nie je nám tu nádherne ? Dlho som nevidel tak nevyrovnaný film. Vlastne, keď sa zamýšľam, neviem za čo som mu chcel dať pôvodne tri hviezdy. Myšlienok má tlmočník hneď niekoľko, a možno práve to je kameňom úrazu. Akosi nedokážu spoločne koexistovať. Nie že by to nebolo možné všeobecne, ono sa to stáva nemožným konkrétne tu. Vlastne, prečo sa to volá tlmočník ? Ono, on je tam úplne navyše. Celá jeho podstata je strašne plochá. Opodstatnene sa vyskytuje len prvých pár minút, ako zámienka príchodu na Slovensko. Ach jo... Mohol by som tu takto premýšlať ešte hodne dlho, no na nič by som zrejme neprišiel. Pretože čo si môžete z tohoto filmu odniesť je miš-maš rôznych motívov pozliepaných do niečoho čo vôbec nefunguje, neobohacuje ani nepodnecuje. A aby toho nebolo málo, okrem maximálne otravného hudobného motívu, ktorý sa nijak nemení, negraduje a celý film tak vyznieva ešte viac sivo ako by vyznieval bez neho. A aby toho nebolo málo, svoje miesto tu dostala aj mne maximálne nesympatická Evelyn a (WTF) Run,Run,Run od Celeste Buckingham. 2* Za potenciál a lokácie... ()
Dva starší muži, "antisemitská svině" a "sionistický nadčlověk", jak se v úvodu hlavní protagonisté tohoto hořkého snímku titulují, nemohou být na první pohled (ať už svým životním osudem, současným stylem života i temperamentem) většími protiklady. Přesto je něco spojuje. "Oba jsme svým způsobem přišli o rodiče," konstatuje trpce syn gestapáka. Možná o tom někdo může pochybovat, ale přesto na myšlence, že "syn vraha to nemá snazší než syn oběti," něco je. Mě aspoň ve chvíli kdy toto zaznívá, se ten film začal dost líbit a už mě to do konce nepustilo. Škoda, že první část tohoto roadmovie je taková nemastná neslaná. Jízda autem se dvěma "stopařkami", návštěva lázní, krádež dokladů, setkání s krasavicí během večera stráveného v restauraci a vlastně skoro všechny "kulisy", v nichž se tento film odehrává, nestojí moc za nic. Přesto ta samotná výpověď snímku o konfrontaci s vlastní rodinnou historií i historií vlastního (slovenského) národa za 2. světové války, jakož i samotný závěr filmu, kdy onen syn gestapáka nechává svého na lůžko upoutaného otce, aby si poslech výpověď jedné ze svědkyň masakru jedné židovské rodiny, jsou dostatečně silné, abych mohl nakonec ty 4 hvězdičky tomuto filmu přeci jen udělit. Zvláště když můj celkový dojem z tohoto filmu byl umocněn poslechem poměrně silné (melancholicky silné) hudby Vladimíra Godara. ()
Pomalé filmové road-movie, ktoré navodí atmosféru, kde sa človek zamýšľa nad mnohými neľahkými osudmi ľudí. Hodne ponuré, šedé, civilné.. Ak si chcete znížiť náladu, nech sa páči. Za mňa slabšie ***. Aj preto, aby ľudia neopakovali chyby z minulosti a poučili sa. Nenávisť a zloba nás nikde neposunú. ()
Téma je v tomto případě vysloveně zajímavé. Stigmata války hlavním tématem a mezi nimi je syn bývalého esesáka a slovenský Žid, jehož rodina byla tímto esesákem zavražděna. No a i po herecké stránce je to středoevropská chuťovka. Páni Menzel a Simonischek totiž byli absolutně skvělou volbou. Mrzí mě ale, že tomu všemu chybí důraznější dialogy. Situace, které Vás donutí nejenom se podivit nad absurditou situace, ale i se zamyslet nad tím zadostiučiněním, které postava pana Menzela zrovna prožívá. Na svoje téma je to ale kupodivu hodně klasická road movie, u které bych si dokázal představit daleko jedovatější dialogy, kde bych nezvládal ani dýchat. Celé je to ale jak kdyby se tu někdo snažil naposled nadechnout. Na to, jak zajímavé téma to je, tu je hodně málo scén, které by stály za zapamatování. ()
Galerie (32)
Zajímavosti (8)
- Najväčšia časť filmu sa nakrúcala v Ružomberku (zábery na centrum mesta, cesty, ako aj ružomberskú Kalváriu, ktorá tvorí záverečnú pasáž filmu). Okrem toho sa film natáčal i v Bešeňovej (akvapark), Železnô (detská ozdravovňa), Donovaloch (cesta do Ružomberka), Banskej Bystrici, Kráľovej pri Zvolene, diaľnici R1 pri Zlatých Moravciach, na Strečne, v Bratislave a vo Viedni. (ostre_pero)
- Natáčení filmu trvalo 37 dnů – od dubna do začátku června 2017. Na konci listopadu se Jiří Menzel ocitl v kritickém zdravotním stavu v nemocnici. Tlumočník měl premiéru v únoru 2018 na filmovém festivalu v Berlíně. Jiří Menzel si tady měl v den svých osmdesátin převzít cenu Kamera Berlinale udílenou osobnostem, k nimž má festival zvláštní vztah. Cenu za něj přebíral představitel George Graubnera Peter Simonischek, s nímž se měl Menzel v průběhu natáčení Tlumočníka velmi sblížit. (klukluka)
- Celosvětová premiéra proběhla 23. února 2018 na Mezinárodním filmovém festivalu v Berlíně. (ČSFD)
Reklama