Režie:
Martin ŠulíkKamera:
Martin ŠtrbaHudba:
Vladimír GodárHrají:
Peter Simonischek, Jiří Menzel, Zuzana Mauréry, Anita Szvrcsek, Anna Jakab Rakovská, Evelyn Kramerová, Réka Dérzsi, Anikó Vargová, Andrej Sebastián Šulík (více)VOD (4)
Obsahy(2)
Hlavními hrdiny svérázné roadmovie jsou dva staří páni, kteří cestují napříč Slovenskem, aby poznali pravdu o vlastní minulosti. Během cesty se dostávají do bizarních situací, potkávají rozmanité lidi a postupně si skládají mozaikovitý obraz světa, který se navenek mění, ale v hloubce ukrývá nevyřešené konflikty. Díky poznání života toho druhého, začínají chápat vlastní činy a přehodnocují i svou identitu. (Bioscop)
(více)Videa (3)
Recenze (138)
Mám rád žánr road movie v různých podobách a ještě víc si cením filmů, které se snaží vyrovnávat s bolavými tématy historie působivou a pokud možno i trochu odlišnou cestou. Tlumočník mě upoutal od první scény až po konec, velice dobře mi plynul a nakonec se v tom obyčejném lidském příběhu ukrývá víc, než by se mohlo zdát. Společné putování dvou povahově rozdílných mužů s rovněž rozdílným poznamenáním událostmi holokaustu a 2. světové války probíhalo v různých náladách, občas i nečekaně v humorné, nádherná slovenská krajina dodává v nejedné chvíli filmu kousek poezie, ale postupně vygraduje do nejednoho silného okamžiku... i s poselstvím a navrch zneklidňujcí, nesnadnou otázkou... „Myslíte, že syn vraha to má snažší, než syn oběti?“ Ten vnitřní neklid, neustále přítomný během vyrovnávání se s rodinným traumatem, byl v dialozích dostatečně přítomný a asi v tomto ohledu na mě film, ať už u rozhovorů mezi dvěma hlavními postavy, nebo během setkání s pamětníky na starých místech nejvíc zapůsobil. Ty záběry na dopisy pro syna s hezkými kresby dokázaly ve mě vyvolat při pohledu i dojetí, zároveň až s mírně bolavou pachutí při pomýšlení na identitu jejich autora. Osobitě bych chtěl pochválit hudbu, těch snímků (mimo hudebních) z posledních let, u kterých by mi původní filmová hudba takhle proplouvala do duše a lahodila i hezkou melodií, je vážně jako šafránu a Vladimír Godár skutečně zabodoval. [80%] ()
Téma filmu a zajímavé mezinárodní spojení lákalo, ale hned v úvodu jsem měl problém s tím, že jsem dost dobře nedokázal pochopit (a uvěřit tomu), proč se zločincův syn vlastně vydal na cestu a ještě s takovým nevraživým průvodcem. Avšak budiž, akceptoval jsem to a soustředil se na jejich „roadmovie“. Nenudil jsem se, ostatně posadit k sobě do auta bohorovného rakouského „antisemitu“ a zahořklého československého „sionistu“, udělalo své. Ačkoliv ten žánr tragikomedie…střídání vážných a humorných (nebo možná spíš odlehčených) scén bylo poněkud zvláštní a ne vždy funkční. Podobné to bylo s jazykovou stránkou, která „krapet“ haprovala. Nešlo jen o to, kdy Menzel mluvil německy/slovensky, on byl tlumočníkem, který vlastně moc (místy vůbec) nepřekládal a zdálo se, že zákazník vlastně rozumí v pohodě i bez překladu („vládne“ vyloženě podivná scéna s ukrajinským chlapcem). Jistě, film byl hlavně o vyrovnávání se s minulostí a nacházení lidského porozumění, ale na způsobu provedení také záleží. Celkově to vidím na průměr. ()
Menzelův Tlumočník je pomalou a silnou labutí písní. Přijde mi, že jak v nedávných Stařících, tak i tady je téma osobního vyrovnání s křivdami dob minulých dost ožehavé a pořád hodně silné a citlivé téma. A je jedno, jestli se jedná o nacismus nebo komunismus. Důležité je nezapomenout, že to byly doby, které se nikdy nesmí vrátit, a doby kdy se děly zvěrstva, ať už lidem na očích a nebo pod rouškou státního zájmu ve vyslýchacích místnostech, kancelářích, věznicích... Za mě stravitelnější kousek oproti Staříkům, v mnohém o dost drsnější, ale v závěrečné výpovědi stejně důležitý a silný. Budiž panu Menzelovi země lehká. ()
Zjistil jsem, že jsem vlastně šťastný člověk. Nejsem Žid, takže netrpím manickou poruchou, která by mě neustále nutila informovat kolemjdoucí o tom, že za všechno špatné, co by mě mohlo v životě potkat (počínaje pozdním příchodem do práce a vraždou hlučného souseda konče), může holokaust, zároveň si nikdo z mých předků nevydělával na chleba službou na strážní věži koncentračního tábora, takže se jako jejich potomek nemusím neustále omlouvat a hledat nejbližší kanál, v němž bych nalezl útočiště před spravedlivě rozhořčeným potomstvem protistrany. Film jsem tedy sledoval jako nestranný divák a musím říct, že mě tahle forma docela bavila. Snad jen dlouhých projížděk slovenským venkovem mohlo být méně a slovenština páně Menzelova by potřebovala vybrousit, ale on byl vlastně Maďar, tak proč ne? ()
Peter Breiner je autorom bonmotu: Ak uvidíte na prechádzke židovského lekára s nemeckým ovčiakom, jeden z nich nebude pravý. Ja som mal pri sledovaní Tlmočníka identický pocit. Stále z neho trčalo niečo umelé, chcené a falošné. Veľkým a typickým nedostatkom slovenských filmov z posledného kvartálu 20. storočia (a bohužiaľ aj tohto) je, že do nich chcú režiséri napchať všetko, čo ako tak stojí za niečo. A výsledok je taký kočičkovopejskový. O samotnom návrate k tematike druhej svetovej vojny je možné pochybovať, ale o tom, že sa nepodarilo zaujať niet pochybností. Viac ako plnohodnotný film a laureát Slnka v sieti je to pocta Jiřímu Menzlovi, ktorého mám radšej za kamerou, než pred ňou. ()
Galerie (32)
Zajímavosti (8)
- Krátko po odchode z kompy má už červený Mercedes opravené zadné okno. Následne v ďalších scénach už má znova fóliu namiesto skla. (megacik)
- Celosvětová premiéra proběhla 23. února 2018 na Mezinárodním filmovém festivalu v Berlíně. (ČSFD)
- Ungára měl původně hrát jiný režisér, Juraj Herz, který už absolvoval kostýmní zkoušky, ale dva týdny před začátkem natáčení byl na lékařské prohlídce a z důvodů srdečních potíží mu odborné kapacity práci na filmu nedoporučily. (ČSFD)
Reklama