Režie:
Elia KazanScénář:
Robert E. SherwoodKamera:
Georg KrauseHudba:
Franz WaxmanHrají:
Fredric March, Terry Moore, Gloria Grahame, Cameron Mitchell, Adolphe Menjou, Alexander D'Arcy, Richard Boone, Robert Beatty, Pat Henning, John Dehner (více)Obsahy(1)
Příběh amerického filmu se odehrává v Československu v roce 1952. Karel Černík je ředitelem cirkusu, který jeho rodině znárodnili komunisté. Muž vede bývalý rodinný podnik tak dobře, jak jen může, avšak ani tak není schopen zajistit svým zaměstnancům důstojné živobytí. Na jeho cirkus se navíc zaměřila tajná policie, která Černíkovi vytýká, že jeho klaunské výstupy nejsou dost politicky angažované. Po jednom policejním výslechu Černík pochopí, že v Československu nemůže dál zůstat. A tak během cesty po Plzeňsku přesvědčí ostatní členy cirkusu, aby se společně pokusili emigrovat do Německa. Útěk přes železnou oponu však není vůbec snadná záležitost. Mezi členy cirkusu se navíc objeví zrádce. Nakonec přijde okamžik, kdy rozběhnutou akci nelze vzít zpátky...
Málo známý film vynikajícího režiséra Elii Kazana vznikl v době, kdy ve Spojených státech vrcholila tzv. McCarthyho éra, tedy období protikomunistických opatření a "honu na čarodějnice". Politické poselství filmu dokonale vyhovovalo tehdejší společenské objednávce. Film kvůli tomu získal nálepku řadového protikomunistického výpadu a během let se na něj na Západě téměř zapomnělo. V zemích východního bloku se pochopitelně nesměl objevit vůbec. Ve skutečnosti jde o malý filmový klenot: Kazan totiž natočil především vynikající drama o jednom neobvyklém útěku z "vězení". Zobrazení socialistických reálií je sice zkreslené, avšak filmu nelze upřít snahu o hlubší pochopení toho, jak lidé žili, jak přemýšleli a jak se cítili v zemích ovládaných totalitním režimem.
Ve výrazné vedlejší roli komunisty Feskera se objevuje herec Adolphe Menjou, jenž vytvořil desítky rolí již v období němé filmové éry. Zasvěcenějším divákům je známý z role svůdce v Chaplinově dramatu Pařížská maittresa.
(oficiální text distributora)
Recenze (21)
Už len samotná existencia takéhoto filmu je pozoruhodná. Vôbec som až do včerajška, keď som si náhodou prezrel program Letnej filmovej školy 2018, nemal tušenie, že v USA natočili hraný film o situácii v Československu po roku 1948.... a ešte viac ma prekvapilo, že aj v Amerike sa natočil takýto film priamo na politickú objednávku - vedľa druhej časti obsahu odporúčam v súvislosti s kontextom pozadia vzniku filmu hlavne komentár od užívateľa monolog. Predpokladám, že v Amerike súčasní diváci nazerajú na tento film asi rovnako ako našinec na české agitky tohto obdobia typu "Únos" 1952 - s nezáujmom alebo priamo s odporom. Aj napriek spomínanej ideológii (tentokrát podľa západného kapitalizmu) v pohľade na socialistické Československo začiatkom 50. rokov zostáva Muž na lane režijne i herecky výborne zvládnutým filmom, o to viac cenným pre českého a slovenského diváka. Napätie v príbehu z prostredia cirkusáckej spoločnosti sa kvalitne stupňuje, skončí síce happyendom, ale prináša so sebou aj straty a obete. Kritický pohľad na vykonštruované procesy a celkovo na znárodnenie vo februári '48 s negatívnymi dôsledkami, natočený v autentickej dobe (hoci na druhej strane železnej opony), je výrazným prínosom v tomto pútavom americkom filme. (70%) (Challenge Tour: Rok s najväčšími svetovými režisérmi) ()
Přes ten nezanedbatelný ideologický rozměr (viz osvětlující monologův komentář, navíc snad jen tolik, že Kazan si svů poklesek nežehlil jen tímto filmem, ale i jmenováním dalších "proti-americky aktivních" osob, jinak řečeno, donášel) ten film není tak úplně špatný. Útěk celého cirkusu přes hranice je přece až patafyzická myšlenka. ()
Jasné, film vznikol na objednávku ako súčasť boja proti komunizmu, no aj napriek tomu som v ňom nezbadal nič zásadné, čo by bolo vymyslené alebo prekrútené v prospech kapitalistickej propagandy. V Československu sa znárodňovalo, takisto sledovalo, donášalo a vypočúvalo. To komunistické propagandistické filmy boli úplne iná káva. Navyše to má správnu dávku napätia, zaujímavé postavy a výborného Fredrica Marcha. ()
U nás takřka neznámý americký snímek odehrávající se v Československu na počátku 50. let vyprávějící příběh o emigraci československého cirkusu Černík na západ. Snímek stejně temný jako doba samotná. Zajímavostí je, že se jedná o americkou agitku z dob tzv. McCarthyho éry, do jehož spárů mimo jiné padl i Jiří Voskovec. Podobného ražení vznikaly i české snímky, ale ty nebyly ve své podstatě tak tlačeny na pilu. Absurdnost výslechu StB ředitele cirkusu kvůli politické neangažovanosti klaunského vystoupení snad nemůže překvapit. Když však měl v takové době neustále za paty agenty StB a mezi svými lidmi donašeče, zbývalo jediné. Útěk přes čáru. Nejdůležitější však je, že film ukazuje, co komunismus ve skutečnosti znamená. Že je to ponižující systém a že ve své anti-humanistické filozofii vše vedl jenom k záhubě. Nechme však politiku stranou a zaměřme se na snímek jako takový. Pro nás jsou samozřejmě naprosto neslučitelné exteriéry. To už tak u zahraničních filmů prostě bývá, neboť je více než jasné, že ve skutečných reáliích se točit nemohlo a podobné prostředí se ve světě hledá velmi těžko. A tak je bohužel ve snímku vidět např. honosné pohoří u hranic v Západních Čechách. Že tomu tak není ale samozřejmě zahraniční divák neví, takže hlavou kroutit bude pouze český divák. Ztvárněná hranice se západem je také zcela mimo realitu a nejvtipnější scéna ukazuje, jak se pohraničníci z obou stran vzájemně sledují a přemýšlí kdo co pije. Pochvalu si zaslouží české nápisy na zdech či na různých cedulích. Jsou bez jediné pravopisné chyby, což nebývá zvykem. Za zmínku také stojí symfonická úprava Vltavy Bedřicha Smetany pro potřeby filmu. Překračování oné hranice má očekávaný akční charakter a je natočen zdařile. Jeden by si nehty ukousal napětím, jestli se jim to podaří nebo ne. Skvělý střih, dobrý scénář, přemíra napínavých scén. Jedná se o vkusné dobrodružné drama z období tzv. studené války, které by nemuselo být v Česku ponecháno bez povšimnutí. Jenom do toho netahat politiku. Děj je sice neatraktivní, ale tím více na dané věci povznášející. Je to přeci jen obyčejný fiktivní příběh z dob totalitního komunistického režimu. Nic víc. ()
Na tomto filmu spolupracoval jeden můj známý Bohumil Houser (na obrázku uprostřed), který před několika lety umřel, ale ještě předtím mi o tom vyprávěl. Dělal na něm dohližitelle nad českými reáliemi a tak je to na něm silně znát. Nikde nenajdete špatně napsaný název ani jinou krpu, které tak rádi v cizích filmech dělají. Pravda ovšem je, že Elia Kazan tento film MUSEL natočit, protože k tomu byl odsouzen za stýkání se s nekalými živly (čili americkými komouši). Byla to vlastně jeho veřejně prospěšná práce. Na scénáři nesměl naprosto nic měnit. Robert Sherwood, autor předlohy, byl při natáčení přítomen a doslova Kazanovi řekl, že ho zničí, pokud na scénáři změní jedinou čárku. Film byl točen v uprchlickém táboře v Německu a na jeho výrobě se podílelo spousta uprchlíků z něj. Bohumil Houser totiž dělal něco jako představenýho nebo jednatele toho tábora a tak byl vlastně jedním z důležitějších lidí v něm. Podle jeho slov Elia Kazan ten film nesnášel, protože se nedokázal vymanit z propagandy, kterou na něj Sherwood navěsil. Bohumil a Kazan tehdy také plánovali naprosto jiný konec. Místo vozu, který by prorazil zátarasy, měli zátarasy prorazit sloni. Za nimi by se protáhli vlci a lvi a skočili po vojácích, psi a koně by pronesli lidi. No, mohl to být ještě efektnější konec, než nyní. Přesto tento snímek JE dílem americké propagandy, JE na objednávku vlády a JE svým autorem (režisér) nenáviděn k smrti. I tak se ale jedná o docela zábavnou podívanou, a když odhlídneme od těch propagandistických hovadin, není zbytečné se na něj podívat. Jen ještě mám takovou drobnost, nevěděl jsem, že jsme v dvaapadesátým měli ministerstvo propagandy. ()
Galerie (12)
Zajímavosti (1)
- Příběh se inspiroval skutečnou událostí z roku 1950, kdy z východní části Německa úspěšně emigroval do západní zóny cirkus Gustava Brumbacha. Někteří jeho členové také spolupracovali při produkci snímku, který se natáčel v bavorských exteriérech v podhůří Alp poblíž řeky Isar a v interiérech mnichovského studia Bavaria Filmkunst. (Zdroj: Letní filmová škola)
Reklama