Režie:
Mario BavaKamera:
Mario BavaHrají:
Letícia Román, John Saxon, Valentina Cortese, Tiberio Murgia, Lisa Todd, Gustavo De Nardo, Milo Quesada, Franco Ressel, Giovanni Di Benedetto (více)Obsahy(2)
Stylový thriller Maria Bavy, obecně pokládaný za první giallo film, představuje Leticii Roman v roli Nory, která cestuje do Říma navštívit svou nemocnou tetu. Teta ovšem téže noci umírá a Nora se stává svědkem vraždy. Policie ani laskavý dr. Bassi (John Saxon) jí ale nevěří, protože se nenašlo tělo, a Nora se stěhuje k přátelům své tety, Cravenovým. Čeká nás ještě několik dalších vražd spojených s desítkou let trvající sérií vražd obětí, vybraných v abecedním pořadí podle příjmení. Vyplatí se počkat si na překvapivý konec, stejně jako na zábavný vedlejší herecký výkon Valentiny Cortese. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (45)
Oko ďábla je údajně prvním filmem, co předznamenal a započal žánr giallo. Sem tam mi herecké výstupy převelice půvabné Letície Román přišly trochu úsměvné a přehrávané, ale to nemění nic na tom, že příběh přes své stáří vůbec neztratil napětí a potemněle budovanou atmosféru s překvapivým rozuzlením. Hrdinka, která je svědkem vraždy je všemi brána za bázlivou a balancuje se tak na hranici její domnělé halucinace, což jsem vůbec nečekal na snímek z 60. let. Krůček po krůčku se snaží poodkrývat indície, aby rozlouskla, kdo za tím stojí a jestli se jí to vůbec nezdálo. Závěrečná odlehčená tečka mě ze srdce pobavila, která odkazuje na začátek filmu. Mario Bava se pěkně vyšvihl! ()
Snimek, ktery stal u zrodu gialla jako takoveho. Pribeh vasnive ctenarky detektivek Nory zacina jejim prijezdem do Rima za nemocnou tetou. Tady se mozna stava svedkyni vrazdy. Proc mozna? Protoze po prozitem soku a neustalem ujistovani okoli, ze se ji to vse jen zdalo zacina i ona verit, ze se stala obeti halucinace. Aby znovu nabyla klid a pohodu rozhodne se Nora pobyt nejakou dobu v byte sve nove pritelkyne Laury. Postupne zjistuje, co se tenkrat v noci vlastne stalo... Pribeh je spravne tajemny a i pres to, ze je film cernobily (u Bavy to muze byt nevyhoda) kouka se na nej moc pekne. Na to, o jaky jde zanr a rezisera me prekvapilo pomerne velke mnozstvi vkusneho jemneho humoru, spojeneho predevsim s postavou, kterou hraje mladicky John Saxon, pozdejsi otec Nancy Thompsonove . ()
Absence barvy tentokrát není překážkou, tohle je totiž i přesto povedená záležitost. Bava zde položil základní kámen gialla, který vybrousil do diamantu rok nato svým Blood and Black Lace. Ještě tu sice chybí kožené rukavice a ženská nahota, ale ostatní prvky právě narozeného subžánru tu jsou jasně cítit. Ústřední dvojice (Román, Saxon) je navíc zvolena trefně, právě díky nim je tu zastoupen příjemně odlehčující humor. Jinak hlavní hrdinka je nefalšovaná sympaťačka a tím, že je milovnicí detektivních románů, tak podle toho i jedná. Před hrozícím nebezpečím se například osamocená v bytě důkladně připraví na možný vpád vetřelce. Jak je už zmíněno, perličkou je také úplný závěr s krabičkou cigaret. ()
Krásná noirová kamera, sympatická ústřední dvojice a tak akorát zamotaná zápletka. Giallo negiallo, Bavu musím rozhodně nakoukat. ()
Pozor na to, jakou značku cigaret kouříte. :) ()
Protogiallo. Mladá Američanka Nora přilétá do Itálie a během pár hodin se zaplete do pašování drog, před očima jí umře teta, je okradena a stane se svědkyní vraždy, přičemž nic z toho spolu nesouvisí. Po tomhle divokém rozjezdu mě ale děj začal nudit, i proto, že vražd je tu minimum a ty, co tu jsou, vypadají tak, že se odkudsi jen vypotácí někdo z kudlou v zádech nebo hrdinka prostě najde mrtvolu. Noirová kamera a svícení jsou ale na úrovni. A nechybí giallové/detektivkové klišé, kdy jedna z vedlejších postav telefonuje hrdince, že už ví, kdo vraždí, ale že jí to řekne až se sejdou a samozřejmě už se nesejdou, protože vrah je rychlejší. ()
To boli časy, krásne časy, keď sa v lietadle dalo fajčiť - čokoľvek, napríklad marihuana. Vďaka nej ten krásne nejednoznačný záver + Rogue spomínaný peckový vtip. No jednoducho: paráda! ()
Oficiální počátek gialla jako filmového žánru, ale vlastně jen úplně typický film-noir. Reaping the Hitchcock se vším všudy - hra světla a stínu, zápletka, dokonalá gradace, finále, voiceover, zamčené dveře, vášnivá čtenářka detektivek a psychicky labilní charaktery. Kdyby se nemluvilo italsky, asi by mě nikdo nepřesvědčil, že to Bava neukradl Hitchcockovy ze sejfu. Pocta dovedená k dokonalosti. A ten vtip na konec je neskutečně nadčasová pecka. ()
Báječná černobílá kamera, hudba a úvodní scéna s bouří a nenadálými hrůzami mě nadchly. Bohužel po určité době se začaly hromadit podivné náhody, které mi vnukly myšlenku - Nora se měla v Itálii zbavit své závislosti na mysteriozních detektivkách. Není tedy vše, co se okolo ní děje, jen zinscenované? Tím se pro mne napětí vytratilo, a i když konec příjemně překvapil, ona podivná pachuť z celého snímku zůstala. Škoda, filmy od Bavy mám rád. Po vizuální stránce ovšem úžasné, mnohé záběry by vydaly za samostatné skvělé fotografie... ()
Prvé giallo, resp. niečo na pomedzí noiru a gialla. Spôsob vyrozprávania príbehu cez vstupy rozprávača je síce trochu naivný, no príbeh by obstál aj v neskorších giallo filmoch. Čo je ale na filme najúžasnejšie, to je Bavova réžia, konkrétne úžasná kamera a neskutočne nasvietené scény. Jeden z najkrajších čiernobielych filmov, čo som videl. Číra slasť pozerať. Toto s prehľadom tromfne aj vizuálne najvychytenejšie americké noirovky. ()
Skrz na skrz nadpriemerný thriller, ktorý miestami buduje štýlovú atmosféru a napätie takmer hitchcockovského strihu, no občas skĺza do poloamatérizmu, čo sa prejavuje mj. na polovičatosti niektorých scén a kolísavej kvalite scenára. Letícia Román je v hlavnej úlohe skvelá. Štvrtá hviezdička za rozuzlenie, ktoré je čistokrvným šialenstvom, a podobne psycho záver, ktorý celkový dojem posúva niekde úplne inde. 80% ()
Dostal jsem chuť na nějaký giallo kousek. A proč právě nezkusit film kterej položil základní kameny pro další giallo filmy. Hned od prvních minut mě snímek zaujal. Po příletu do Římazačíná nastupovat taková nepříjemná atmosféra která graduje smrtí " tety ".Na to přichází okradení a vražda ( v roli pozorovatelky ). Tomu říkám den blbec. Potom ale příběh zvolní a počáteční atmosféra začíná trochu vyprchávat. Nora totiž začíná pátrat na vlastní pěst. Posléze přichází scéna s pudrem a provázky která na mě působila lehce komicky.o jsem si i já říkal holka vyser se na ty detektivky nebo se z toho zblázníš. Následné pátrání po vrahovi sice nenudí ale film už ani zdaleka nedosáhne prvotní nepříjemné atmosféry. Rozzuzlení a smrt skutečného vraha mi přijde nešťastný. Film je potom zakončen scénou jak z nějaké komedie. Inu všechno někde začíná a pokud je tohle start pro giallo filmy nezbývá než zatleskat. Když pominu tento fakt tak je to slušnej průměr kterej M. Bava v budoucnosti vypiloval k dokonalosti. ()
Tento film robí pre Rím to, čo Prázdniny v Ríme alebo Sladký život. Teda robil by, keby ho nepoznali len priaznivci gialla a Bavu. Ide ešte skôr o detektívku než o giallo plné krvavých explicitných scén, o horor v pravom zmysle slova teda nejde. Doprevádza nás komentár ako vystrihnutý z knižných detektívok, ktoré tematizujú obľubu hlavnej hrdinky v podobnej literatúre a je to chytré. Zápletka je však tak nejak priemerná, dejú sa tu málo pravdepodobné veci a osobne ma mätúci záver, ktorý nám akože dáva vybrať, k akej verzii priebehu udalostí sa prikloníme, presvedčil o nižšom hodnotení, aké by si film možno zaslúžil. 70% ()
Snímek jenž definoval žánr gialla. Na filmu je dobře vidět, že se režisér nechal hodně inspirovat Hitchcockem (Muž, který věděl příliš mnoho ), jako pak i další režiséři tohoto žánru. Bohužel mě, na rozdíl od svého zámořského kolegy, nedokázal režisér vtáhnout atmosférou do děje. Mario k tomu hold potřebuje barvičky, jak jsem se přesvědčil později. Menší zásluhu na kažení atmosféry májí také "vtipné momenty", které se do toho žánru absolutně nehodí. Ale abych jen snímek nehanil, režisér si vybral moc pěkné exteriéry, do kterých ho zasadil a hudba snímku také ostudu rozhodně nedělá. A navíc, a to je to nejdůležitější, vytvořil Bava tímto snímkem základní kámen žánru gialla. Díky za to!!!!! PS:Od Bavy raději doporučuji o třídu lepší Blood and Black Lace. ()
Parádní giallo a také jedno z prvních. Film sice dneska už ničím extra nenadchne, ale atmosféra se tu dá krájet. Herci byly perfektní hlavně Saxon který tu ještě poměrně mladý předvádí parádní výkon. Navíc je tu plno scén které do hlavního příběhu nijak nezapadají ale jsou výborně natočené. Je to parádní film který mi dost dlouho unikal jen škoda že v dnešní době moc lidí nepřekvapí. Ale za mě palec nahoru. ()
Skvěle vyvážený thriller s prvními krůčky k giallu. Rošťácky přitažlivá Letícia Román, ach, ten její nosík, přilétá do Říma, aby si užila dovolenou. Místo toho jí však zemře, a to velmi působivě, teta, je přepadena a stane se svědkem hrůzostrašné vraždy. A z první koleje odjíždí vlak s nákladem temných tajemství a děsivých událostí. Bava si s Okem ďábla viditelně vyhrál, precizně sestavená mozaika děsuplných a odlehčených scén, výborná stínová kamera a finální šok. Moje další májová pětka. ()
Prekvapivý dej, neustále napätie, tajomná atmosféra a dokonalá muzika ... z mojej strany veľká spokojnosť. ()
Atmosferický thriller s úžasnou čiernobielou kamerou a slušne vystavaným príbehom. Mario Bava vo výbornej forme a to ho ešte najlepšie kúsky len čakali. ()
Příběh, svou snahou být každou chvíli něčím jiným, až se zvrhl v dost podivný mix se stejně podivnou pointou (přesto pro tento žánr tak typickou), mě pravda zrovna moc nenadchl. Čímž však nechci říct, že by byl nějak špatný, vlastně nebyl, jen to nebylo zrovna to, co mě na filmu zaujalo. Pravdou je, že ona jakási podivnost příběhu a až komická ujetost point, tolik typické pro gialla, mě vždycky docela bavily (v tom komickém smyslu), ale asi to k tomu patří. Co mě rozsekalo, kromě např. hodně dobré hlavní hrdinky, je atmosféra filmu silně podpořená černobílým formátem (na ten já nedám dopustit). Ta je naprosto úžasná a pohlcující. Kouzlu těchto starých kumšt filmů se prostě nedá odolat. Až mě mrazilo. Tohle je asi jeden z mála případů, kdy filmu dávám plný počet, i když mu mám co vytknout. ()
Základní kámen subžánru gialla - nebo lépe řečeno první černobílý kamínek do pozdější barevné mozaiky. Přece jenom tu Mario Bava jak po stránce děje, tak po stránce vizuální pořád zkouší, co všechno může z propojení detektivky a hororu vzejít. Pro pozdější dobu je zvláště netypické prolamování čtvrté stěny, jednak pomocí vypravěče, který nám až příliš často sděluje, co si hrdinka myslí, ale rovněž nás upozorňuje, které své nápady vyčetla v šestákových krvácích. Ostatně příběh je založen na tom, že hrdinka je vášnivou čtenářkou brakových detektivek, a v příběhu se objevují prakticky všechna typická klišé podobných příběhů, přičemž občas je i paroduje. Kvůli tomu ovšem nelze film tak docela brát vážně ani v napínavých scénách. Po několika falešných lekačkách už je člověk přece jen otrlý a nečeká, že by z toho teď něco opravdu vylezlo. A když vyleze, nejedná se o šok. FIlmu nepomáhají moc ani cestopisné pasáže - hrdinka je Američanka v Římě a s doprovodem italského lékaře město poznává. Ne, že by nás přímo otravovali historickými výklady, ale přece jen po napínavé scéně střihnout na prosluněné záběry římských zákoutí... Paradoxní také je, že Američanku Noru hraje Italka Leticia Román, kdežto Itala Marcella hraje Američan John Saxon. Pokud čekáte, že tento bude hrát násilnou postavu, pletete se - hraje mladého blbečka, který co chvíli od zbrklé Nory omylem dostane ránu (jak se rozmachuje rukama). Ale oba jsou pořád ještě vtipní a ne otravní. Na rozjezd to nebylo nejhorší, ale přece jen jsem začínal na vybroušenějších kouscích. ()
Reklama