Režie:
Mario BavaObsahy(2)
Poslední horor slavného Maria Bavy. - Pomsta přichází ze záhrobí! Sebevražda manžela byla pro krásnou Doru Baldini ranou, ze které se jen těžko vzpamatovávala. A nejinak na tom byl i jejich malý synek. Ale jak se říká, čas je nejlepší lékař. Se svou novou láskou, pilotem Brunem, se stěhují zpět do starobylého rodinného sídla. Počáteční idyla je však brzy narušena podivnými úkazy, kterými je pronásledována jak Dora, tak její syn Marco. Je to právě jeho zvláštní chování, které v matce vzbuzuje hrůzu. Jako by to dítě s tváří andílka už ani nebylo jejím potomkem... (oficiální text distributora)
(více)Videa (1)
Recenze (43)
Divácky pomerne náročný, posledný film Maria Bavu. Príbeh začína vcelku nenápadne, len postupne sa začína diať čosi zvláštne, čosi, čo prerastie až do vcelku krvavého, nepredvídateľného finále. Nie je to film pre každého, soundtrack je miestami až kakofonický a Bava to divákovy nijak neuľahčuje, veľký dôraz je kladený na symboliku a nikdy nie je jasné, čo sú predstavy a čo skutočnosť. Technické spracovanie je samozrejme na úrovni, pri takomto psychologicky ladenom horrore by to samozrejme inak ani nešlo, a popri všadeprítomnej psychedelike je príbeh skvelý a dáva zmysel, aj keď sa dá vysvetliť viacerími spôsobmi. Daria Nicolodi tu podala jeden z najlepších hereckých výkonov svojej kariéry. Dospelá, nezabudnuteľná klasika. ()
Komorní příběh mladé matky s malým synem a druhým manželem mi zarezonoval.. Netuším, čeho jsem se bála víc, jestli toho děsivého kluka nebo lability matky či strašidelného domu a sklepa.. Kombinace všech faktorů spolu s uhrančivou hudbou ve mně probouzela nepříjemné pocity a místy mrazení v zádech.. Daria Nicolodi ztvárnila ženu na pokraji šílenství působivě a přesvědčivě.. Klavír a krumpáč.. ()
Mario Bava se měl u svého posledního filmu snažit trochu víc. Šok docela postrádá atmosféru a dějový spád je dost pomalý. Hlavní role Darii Nicolodiové byla skvělá, ale snímek to moc nezachránilo. Docela průměrná duchařina, která ve své době možná něco znamenala, ale z dnešního pohledu mi nepřijde příliš zajímavá. Navíc ten konec, to je teda věc. PS. Scény s pianem ale za něco stojí! ()
Vyloženě „šok“ se v mém případě nekonal, ale překvapení určitě ano. Tento film má nesmírně precizní výstavbu scén, kde se hororové momenty takřka pravidelně střídají s tradičním rodinným příběhem. Náběhy do surrealistických či hororových výjevů splývají s realitou a během jejich dění jen stěží odhadnete, jaký má jejich přítomnost význam. Až do samotného vyvrcholení tohoto neobvyklého mysteriózního kousku vás Mario Bava nechává na pochybách, zda sledujete opravdový horor o nadpřirozených silách nebo spíše psychologické drama z rodinného prostředí plné nočních můr, strašidelných snů i šíleného chování syna i matky pod vlivem následků tragické situace. Na to, že jde o nízkorozpočtový snímek na poli hororu, s výpravou spíše televizní, vnímám tuto velice nápaditou práci se žánrem teprve jako velké překvapení, stejně tak výrazné rozpracování psychologie postav nebo povedené herecké výkony hlavních protagonistů. Atmosféra i hororové scény byly občas na můj vkus možná více hnusné, než děsivé, ale vzhledem na tu pohltivou sílu, kterou se tvůrcům v tak skromných podmínkách podařilo vytvořit s neustále stoupající tendencí, nemám ve výsledku moc výhrad. Problém mám zejména se samotným tématem satanismu, které mě jakkoliv míjí a chybí mi zde v něm jakýkoliv hlubší přesah nebo přínos. A když už, 4 hvězdičky mám mezi horory s dítětem posledným ďáblem obsazené pro Exorcistu z roku 1973 a černobílá Neviňátka, oba na mě zapůsobily určitě o něco víc. I pan režisér má pro mě na kontě něco lepšího, byť za tuto labutí píseň se stydět Bava rozhodně také nemusí. 65% ()
Kombinace sedmdesátkové Itálie, posledního filmu Maria Bavy, psychologické duchařiny, skvělých herců, výborné kamery, opravdu děsivého malého kluka (s výborným šišlavým českým dabingem), naprosto skvělého hereckého výkonu nádherné Darii Nicolodi a hlavně posledních ultra psycho dvaceti minut mě dokázalo pohltit a uchvátit, jak už dlouho žádný film. Nicolodi svým hereckým umem, vytřeštěnýma očima a trhavými pohyby dokázala, že jsem se zcela vcítil do její postavy a skoro prožíval to, co ona. Zajímavá kamera, skvělá hudba. Naposled mě takhle vyděsil Session 9, Shock to ale na rozdíl od něj dokázal po celý film. Ty dvě zcela nečekané lekačky (jedna hned v úvodních minutách filmu) mě totálně rozsekaly a bylo jediné štěstí, že jsem byl na záchodě, než jsem si ten film pouštěl, jinak by bylo bláto na hřišti. Dariu Nicolodi jsem měl rád, po tomhle filmu ji miluju. 4,5*. ()
Galerie (7)
Zajímavosti (1)
- V USA se film uváděl pod distribučním názvem Beyond the Door 2, přestože nijak nesouvisí s jiným italským hororem Beyond the Door (1974). (Chatterer)
Reklama