Režie:
Akira KurosawaHudba:
Masaru SatóHrají:
Toširó Mifune, Tacuja Nakadai, Kjóko Kagawa, Tacuja Mihaši, Takaši Šimura, Susumu Fudžita, Cutomu Jamazaki, Minoru Čiaki, Kamatari Fudžiwara, Kó Nišimura (více)Obsahy(1)
Kurosawa tentokrát svůj filmový příběh zasadil do období poválečné ekonomické revoluce v Japonsku. Kingo Gondo, úspěšný manažer v obuvním průmyslu se na vrcholu své kariéry stane obětí vydírání. Když zjistí, že únosci místo jeho syna zajali jiného chlapce, ocitá se v nelehké situaci... Musí se rozhodnout, zda obětuje práci, která je pro něj smyslem života nebo dá všanc svoji čest a dobré jméno. (Filmhouse)
(více)Videa (1)
Recenze (106)
Již od úvodních minut si věhlasný japonský titán získává snadno divákovou pozornost, která sílí s každou nově započatou scénou. Mravním dilematem hlavní postavy počínaje, precizním vyšetřováním konče. Komorní zápletce s chytrou strukturou vyprávění a bezchybnou hereckou plejádou je však bohužel udělena studená sprcha během posledních vlažnějších 20 minut, kvůli kterým nemohu dát plný počet. Přesto se toto dílo může směle řadit mezi pocty japonské kinematografie. ()
Spoustu let jsem tento Kurosawův film plánoval, včera si jej konečně promítnul - a je mistrovský! ____ 19 minut skvělé firemní drama (jež přitom na pozadí pokračuje až do úplného závěru), 40 minut brilantně gradovaný sociální thriller o únosu, 50 minut precizní procedurální detektivka - a nakonec 30 minut bezmála špionážní thriller. Každá část má jiný rytmus, jiné inscenační prostředky a jinak rozmístěné důrazy na jednotlivé postavy. Dohromady ovšem všechny zaklapávají do komplexní kriminální mozaiky, která končí scénou, jakou bychom hollywoodském filmu nenašli. ____ Z hlediska vyprávění je ovšem fascinující nejenom zmíněné přesouvání akcentů mezi postavami, kdy se vedlejší postavy jedné části stávají dominantními další. Zvláštním případem je překrývání druhé dvacetiminutovky, kdy se prvních čtyřicet minut ukáže jako paralelní trajektorie vývoje jiné klíčové postavy, nejen vydíraného boháče Gondoa, který je shodou okolností nucen uvažovat o platbě pro něj likvidační částky za cizí dítě. ____ E-e, fascinující je i sama práce s časem nejen na úrovni trvání projekce, ale zejména dynamikou proměňujících se vztahů mezi trváním osnovy a trváním světa. Dlouhé soudržné dramatické bloky s výpustkami, extrémně sevřená křížová montáž ve vlaku, často achronologická a velmi eliptická mozaika vyšetřování - a pak skoro delirická sledovačka, která se jeví odehrávat skoro v reálném čase, ačkoli je mnohem rozsáhlejší... a právě pro neuchopitelnost trvání napínavá. ____ Musím ale říct, že za nejgeniálnější, ač snadno prohlédnutelnou kvalitou filmu je neuvěřitelně suverénní práce s inscenováním figur v dlouhých záběrech s neustále se proměňující prostorovou hloubkou. Kurosawa velmi hluboké záběry dokáže během několika vteřin elegantně proměnit v dusivě klaustrofobické planimetrické kompozice, případně klíčový okamžik nechá se odehrát v dálce bez nástřihu na emotivní detail. Herectví zdánlivě vévodí Mifune, jenž obsáhne nebývalou škálu poloh expresivity, aniž by přestal být věrohodný, ale síla je v doplňující se rozmanitosti hereckých přístupů. ____ Cinefilní, ahistorickou zkratkou řečeno je NEBE A PEKLO jedním z úhlů pomyslného trojúhelníku funkčně paralelních filmů... spolu se ZODIACEM (2007) a VZPOMÍNKAMI NA VRAHA (2003). Dejte si jej! ()
Do teď jsem věděl, že Kurosawa je expert na samurajské filmy. Skvěle mu padnul i dobrodružný Děrsu Uzala. Že mě ale do kolen dostane tenhle krimi-thriller, to by mě nenapadlo ani ve snu. Začátek je výtečné drama, které si pohrává s lidskými pocity a názory na to, zda zaplatit výkupné za cizí dítě, pokud vás to má finančně totálně zruinovat. Zbytek filmu je precizně vykreslená detektivní práce, kdy se krůček po krůčku vyšetřovatelé dopátrávají k únosci. Kdyby někdo neměl dost a chtěl nášup z tohoto námětu, podívejte se na francouzský film Prožít si své peklo. Ten je ale emotivně mnohem těžší a vypjatější. ()
Absolutní cinema! Akira Kurosawa po svých samurajských opusech otočil o 180 stupňů a zrealizoval vynikající adaptaci McBainova detektivního románu "Těžký prachy" o únosu syna manažera obuvnické společnosti. Nebe a peklo je v lecčem zcela odlišné od Kurosawovy předchozí i následující tvorby. Formálně vybroušená procedurální podívaná vyniká nejen extrémně chytrou režií s citem pro kompozici, střihovou skladbou, jež v souladu s vývojovými vzorci zápletky přechází od rozsáhlejších celků do sevřenějších (geniální vlaková sekvence), rozvrstvením postav (Mifuneho vydíraný manažer/otec x tým detektivů x pachatel), ale předně nesmírně komplexním účinkem. Kurosawa inteligentně střídá a vrství napětí (thriller) s otázkami (klasické detektivní schéma), včetně využití žánrových skoků uvnitř dramatické struktury; 1) obchodní drama - 2) únos, podmínky, předání - 3) pátrání - 4) dopadení 5) epilog. Nebe a peklo je podle mého názoru vrcholem umělecké geniality Akiry Kurosawy, Tošira Mifuneho a dalších, a to je, vzhledem k dílům jako Sedm samurajů či Krvavý trůn, sakra odvážné tvrzení. ()
Světově rozhleděný Japonec nejenže dokázal prostředkovat mezi oběma kulturními světy, ale navíc ho obohacoval vlastními tvůrčími impulzy. Jeho dominantní herec Toširo Mifune je zážitkem vždy. A tedy i tentokrát. Opakované tvrzení, že i ve filmu je myšlenka vším a ostatní prostředky ničím, zde nalézá zvláště silné zdůvodnění. Základní mravní dilema hlavního hrdiny působí přirozeně a nenásilně. Velký zážitek, velké téma a velký režisér-autor. To vše a ještě něco navíc dělá velký film. ()
Galerie (60)
Photo © Kurosawa Production
![Nebe a peklo - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/161/495/161495983_be16a0.jpg)
Zajímavosti (4)
- Poslední část filmu měla původně mnoho dialogů, ale Akira Kurosawa se rozhodl je nepoužít. (Kulmon)
- Scény odehrávající se ve vlaku se točily se skutečnými pasažéry za běžného provozu. (ČSFD)
- Film není zcela černobílý. Ve scéně s kouřem zbarveným do růžova barvou vloženou do tašek od bankovek je kouř skutečně růžový. (VMa)
Reklama