Režie:
Radim ŠpačekKamera:
Vladimír SmutnýHudba:
Jakub KudláčHrají:
Filip Březina, Patrycja Volny, Zdeněk Piškula, Ondřej Malý, Alena Mihulová, Jan Hartl, Stanislav Majer, Jiří Roskot, Jan Mansfeld, Jiří Vojta, Martin Klapil (více)Obsahy(1)
Příběh o vášnivé lásce, basketbalu a životě ve stínu politiky. Film začíná v roce 1938. Hlavní linii snímku tvoří osudová láska mladého právníka a sportovce Franty (Filip Březina) k tanečnici Michelle (Patricia Volny), s kterou se seznámí na poválečném Mistrovství Evropy v basketbalu v Ženevě. Michelle je osudem pronásledovaná dívka, která prchla z vlasti před Stalinem i Hitlerem. Jejich příběh, který kromě politiky ovlivní i dva protikladní jedinci trenér Valenta (Stanislav Majer) a funkcionář Hrabal (Ondřej Malý), vrcholí v roce 1951, kdy Evropu už na mnoho let rozdělila železná opona. (Falcon)
(více)Videa (2)
Recenze (208)
Na to že dva ze scenáristů jsou sice odborníky na basketbal, ale s filmem neměli žádnou zkušenost, to dopadlo nad očekávání dobře. Může za to hlavně dynamická režie, střih a tepající hudba ve sportovních pasážích, jistá práce s kamerou a sympatičtí herci v pasážích civilních. Nadto asi většina diváků tento příběh nezná, tak prostě budou čekat jako já, v čem spočívá ten titulní podraz. Natáhnout film přes 13 let za použití vizuálně stále stejně mladých herců je sice až moc velká umělecká licence, ale pro jednou budiž. ()
To se tak stane, když Vás zaujme dobrý námět, ale zklame nudné zpracování. V rámci celé Evropy to bývá sem tam problém. Přitom je to hrozná škoda. Ti kluci by si velký filmový příběh zasloužili. Tak holt počkáme teď pár let. Uvidíme, jestli se příští rok naši aktuální basketbalisti dostanou na olympiádu a dáme podobnému námětu druhou šanci. Třeba to dopadne líp než Zlatý podraz. ()
,,TRÉNOVAT MŮŽEŠ, ALE NEBUDE TO ZADARMO. TAK UŽ TO DNESKA CHODÍ…“ /// O komunistech, lásce a basketbalu. Pozor – ne lásce k basketbalu! Prostě o našem basketu v poválečnejch letech, o jehož úspěších jsem neměl tucha. Nejpoutavější je ta love story. Tomu ostatnímu chybí víc emocí. I když se komanči snažej… Možná by to chtělo přidat trochu optimismu. Příběh je totiž zajímavej, ale furt jen obžalovávat tu hnusnou komančskou dobu nestačí. /// NĚKOLIK DŮVODŮ, PROČ MÁ SMYSL FILM VIDĚT: 1.) Knihu „Nebáli se své odvahy: Československý basketbal v příbězích a faktech“, kterou v roce 2014 napsali Jakub Bažant a Jiří Závozda, neznám. 2.) Rád si připomenu úspěchy našeho basketbalu. 3.) Rád si (také) připomenu úspěchy STB. /// PŘÍBĚH **** HUMOR ne AKCE ne NAPĚTÍ * ()
příběh podle skutečné události o které jsem neměl tušení a která by si zasloužila lepší zpracování.Technicky tu není moc co vytknout a na Zlatý podraz se moc hezky kouká, ale ač jde o poměrně silnou story na více frontách,chybí jí větší spád a tah na bránu.Chybí tu i silnější a lépe zpracované postavy,které by divákovi pomohli se do filmu více ponořit a pořádně ho prožít.Minimálně věřím tomu,že tihle pánové si zasloužili víc než jen partičku plochých a zaměnitelných figur.Dostat tenhle příběh do spárů hollywood s tím jak je umí prodávat,vzniklo by dílo,které chytne u srdce (i když jen na krátkou chvíli).Zlatému podrazu se to bohužel nepovedlo...60% ()
"Jenom buď vždycky fér..." V životě mladého basketbalisty (a hrajícího trenéra Františka Prokeše) i dalších našich tehdejších mladých basketbalistů toho až příliš moc nebylo fér.... Mě zas přijde maličko nefér, že Českého lva za nejlepší hudbu nakonec nedostal Jakub Kudláč za filmovou hudbu k tomuto filmu, protože jeho hudba je úžasně nápaditá, umí pobavit, dojmout i být dramaticky vypjatá. A závěrečná hudba k titulkům, kdy nejprve zní jazzové variace na slovenskou část naší tehdejší národní hymny a poté maličko drsnější remix té české části, je pak už jen takovým bonbonkem či bonusem. Pokud jde o celý film, je to jistě krásná pocta našemu basketbalu, o jehož slavné historii jsem doposud nic nevěděl. Zároveň tu o sport (či "jen" o sport) vlastně ani tak nejde. Stejně tak ani moc nejde o tu nenaplněnou lásku Franty a Michelle, což je asi důvod, proč tato dějová linka vyznívá v závěru tak trošku do ztracena. Film se snaží ukázat, jak výrazně se trpké poválečné děje v Československu promítly do dějin našeho sportu (Pozn.: že nešlo jen o basketbal svědčí osud Bóži Modrého a našich tehdejších hokejistů). To se Špačkovi více méně podařilo (viz věta pronesená funkcionářem Hrabalem: "Proti Sovětskému svazu my nikdy protestovat nebudeme." a samotný pak závěr, z něhož až mrazí), i když v tom okamžiku rozuzlení před odjezdem na ME 1951 to celé proběhne nějak ve zkratce. Dost dobře si neumím představit, že by celý tým tu trpkou událost s koncem působení svého hrajícího trenéra nesl tak "statečně"... ()
Galerie (43)
Zajímavosti (24)
- Premiéry filmu se dožil jediný mistr Evropy z roku 1946, a to Ivo Mrázek, bývalý basketbalový hráč a trenér. V době premiéry filmu mu bylo 92 let. Patřil mezi nejvýznamnější basketbalové hráče Československa všech dob. Je zařazen na čestné listině zasloužilých mistrů sportu. Ve filmu ho hraje brněnský herec Jan Mansfeld. (sator)
- Londýnský double-decker má poznávací značku v provedení zavedeném v roce 1963, přestože se příběh odehrává v roce 1948. (Martin_L)
- Ve filmu se objeví i dva čeští basketbalisté. Jedním z nich je aktivní hráč Washingtonu Wizards Tomáš Satoranský a dnes již bývalý basketbalista Jiří Welsch, který ve filmu hraje basketbalistu Itálie. (Durdas)
Reklama