Obsahy(1)
Toho dne na podzim roku 1928 jsou dva symboly československé demokracie na vrcholu, stejně jako celé Československo. Kniha, která vznikala celý rok a která má národu představit jeho prezidenta, je hotová. Karel Čapek vyhledá v zahradě zámku v Topolčiankách Masaryka. Chce mu nabídnout část honoráře za knihu jejich hovorů, která vzniká k 10. výročí mladé Československé republiky. Prezident ale není v dobrém rozmaru, jeho dcera mu totiž zakázala knihu vydat. Toto setkání nebude snadné. Čapek sice spěchá, celou situaci nemůže ale nechat bez odezvy a nechává se zatáhnout do vzrušené debaty. Debaty o dcerách, o světě, o politice i politicích, o Češích, o lásce a o ženách. Masaryk ukazuje, že není pouze tatíček zakladatel a chladná ikona z učebnic, ale muž z masa a kostí. Vedle svých dějotvorných myšlenek a světonázorů odhaluje i schopnost vysoké politiky či dokonce intrik. Hovoří mimo jiné o svém mileneckém poměru a znovuobjevené sexualitě. Střet dvou velikánů z různých generací má výbušný potenciál, přestože jejich jedinou zbraní jsou vycházkové hole a slova. (Bontonfilm)
(více)Recenze (183)
Huba je dokonalý, Budař se fakt snaží. Vybrané věty jsou účinné a oslovují. Skvělý film. 85% ()
Dvě mimořádné bytosti, knihu rodiče měli a já ji ale nečetl, měl bych to napravit... Jak jsou s historii našeho státu spojeny letopočty s osmičkou, tak i zde je najdeme.V době rozmluv s T.G.M. bylo Čapkovi 38 a Masarykovy 78, kniha vyšla v roce 1928, a Čapek 10 poté umírá, a zase v roce s osmičkou na konci 1938, bylo mu 48 let... ()
"My Masarykové jsme strašní..." Tenhle film teda strašný rozhodně není. Především je postaven na velmi záhodné koncepci Pavla Kosatíka, scénáristy Českého století, ukázat Masaryka jako člověka z masa a kostí. To se nejvíce projevuje ve chvíli, kdy Masaryk prozrazuje Čapkovi svoje tajemství o vztahu s Oldrou Sedlmayerovou,a diskutuje s ním poměrně otevřeně o půvabech fyzické lásky. Ale jsou zde i některé další momenty, které Masaryka svým způsobem demytologizují. Jde hlavně o Masarykův vztah s Čapkem, který zde rozhodně není tak harmonický a vřelý, jak jej člověk může třeba vnímat při čtení knihy Hovory s T.G.M nebo i z filmu Člověk proti zkáze. Četl jsem rozhovor s Pavlem Kosatíkem, v němž tvrdí, že Masaryk Čapkem ve skutečnosti pohrdal za to, že se tak absolutně přizpůsobil jeho vizi a že jej považoval vlastně za slabocha. Budařův Čapek rozhodně jako slaboch nepůsobí, ale stejně mě napadlo, zda si jej režisér Červenka coby představitele Čapka nezvolil i proto , že jej lidé tolik nevnímají v poloze dramatického herce a spíše jako někoho, kdo častěji ztvárňuje různé "směšné figurky". Budaře rozhodně nelze srovnávat s Josefem Abrhámem v jeho z mého pohledu legendárním ztvárnění Čapka v již zmiňovaném Člověku proti zkáze. Ale směšně rozhodně nepůsobí. Spíš s ním má člověk tendenci ve chvíli, kdy se mu dlouho nedaří Masaryka přesvědčit, aby souhlasil s vydáním jejich společné knihy, soucítit. Onen (patrně jen fiktivní) konflikt obou protagonistů ohledně vydání Hovorů s T.G.M přitom dává filmu přeci jej jakýsi dramatický rámec. Jinak je to totiž veskrze novodobá konverzačka plná moudrých Masarykových i Čapkových výroků na rozličná témata. Tu spolu dotyční řeší náboženství, tu historii vzniku Československa a jindy zabrousí do Masarykova dětství, když se Čapek (marně) snaží od Masaryka dozvědět jeho pocity z toho, že o něm někteří šíří zvěsti, že je nemanželské dítě. V některých hlubokomyslných dialozích se člověku vybaví obdobné scény z prvního dílu seriálu České století (Velké bourání), kde Masaryka rovněž vynikajícně ztvárnil Martin Huba. Přesto si nemyslím, že by tomuto filmu spíše slušel formát televizního filmu. Hlavní zásluhu na tom, že má tento film podle mě šanci uspět i na filmovém plátně, má vynikající kamera Jana Malíře. Ta se jednak snaží oba protagonisty snímat ze všech možných úhlů pohledu, ale dokáže rovněž poeticky zabrousit i na okolí, ve kterém se celý film odehrává, ať už jde o park Topolčanského zámku či romantická zřícenina hradu. A někdy se daří toto zajímavě vzájemně propojit jako třeba ve scéně, kdy oba muži kráčejí na boso po louce. Celkově tak za mě velká spokojenost. ()
Stačí jedna velká Huba, a o koncentrovanou kvalitu není nouze. Když k hereckému výkonu přidáte dialogy, které překvapivě mají hlavu a patu, s radostí opomenete i to, že se film svou užvaněností blíží kultovní Ulici. 69 % ()
No ja tieto dialogove filmy jakživ nemôžem. nevidím v nich zmysel, podstatu, odkaz. Neviem, ale nič mi to nedalo. To sú proste filmy, ktoré treba vidieť viac krát a postupne asi rozoberať vetu po vete a hľadať tam odkazy a rozloženie danej postavy. Určené asi len pre historikov, čo sa mu venujú a rozumejú. 1 z 5 ()
České (hlavně mladé) publikum potřebuje takovýto druh filmu, aby spatřil krásu naší země a lidí, co pro náš stát udělali tak moc. Věřím, že se více a více lidí bude i díky tomuto snímku zajímat jak o politiku, tak zájmy státu a společně můžeme obdivovat, co se nám podařilo vybudovat. Skvělá debata dvou velmi důležitých lidí s vhodně zvolenými otázky ....probralo se toho opravdu dost. ()
Filmů o důležitých nebo zajímavých osobnostech českých dějin bylo v posledních pár letech natočeno vícero. A prakticky bez výjimky jsem měl na konci ambivalentní pocit. Na všech byl znát potenciál, každý měl něco výjimečného a vždycky jsem si byl jistý, že zážitku něco chybí, případně mohl být výsledek mnohem lepší. To neplatí o Lídě Baarové, ta je špatná celkově. Hovory mají perfektní námět, skvělou strukturu vyprávění a jakkoliv překvapivě se mi původně Budař do role nepozdával, i výborné herce. Tentokrát nemůžu zkritizovat ani scénář. Ano, konverzace občas působí podivně šroubovaně a na řadě míst je znát, že herci jen recitují naučený text a s řečeným se neztotožňují. Huba se s tím popral mnohem lépe, ale bohužel ani z něj jsem necítil prožitek. Na druhou stranu dialogy nepůsobí banálně a v jejich slovech je toho hodně k přemýšlení. Možná jsem od filmu čekal ostřejší konflikt, možná větší emoce, nebo větší přirozenost. Za shlédnutí film určitě stojí. Minimálně pro toho úplně jiného Masaryka. I když, kdo zná ho zná víc, než z názvu náměstí, pár soch, záběrů z Hledání ztraceného času či několika donekonečna opakovaných citátů a tradovaných historek? ()
Při koukání jsem si říkal, že je to hodně podobné Českému století, a bum, scénář Kosatík, tak to jsme doma :). Výborně napsaný dialog dvou významných mužů, lemovaný krásnou krajinou. Některé Masarykovi názory opravdu zanechají dojem: "Pravda je to co vidíte, a pak si to ověříte". Myslím si, že lidé si odnesou i nějaké ty novinky, jako třeba Štefánika a jeho sklony k fašismu (U nás totiž existuje takový milný názor, že kdyby Štefánik žil, tak bychom se hranic nevzdali.. Omyl, ještě bychom se spíš dobrovolně přidali k Říši). O herectví obou protagonistů se není třeba zmiňovat, na tom celý film stojí a padá. Za povšimnutí stojí i povedená kamera, která navozuje velmi dobrou dobovou atmosféru. ()
Budař mi přišel na Čapka hrozně nejistej :) ale co no :) ()
Tož dobré to bylo. ()
Tak jsou tam nosné a podnětné myšlenky, ale samo o sobě to na celovečerní film úplně nestačí. To mohl být klidně hraný dokument. 57%. ()
S ohledem na formu- dva chlápci se procházejí lesem a vedou chytrý řeči, je to vcelku záživné a každopádně velmi dobré. Ale tu formu si nelze odmyslet, byť to má rozumnou stopáž. Nicméně když se dnes pan Martin Huba- představitel Masaryka v brněnském kině Scala ptal, jestli mělo smysl Hovory s TGM natočit, tak jsem si v duchu říkal, že ANO- je dobře, že tento film vznikl. Mnoha lidem se může upřímně líbit a ještě více lidem bude užitečný. ()
Tak nevim, kdyz koukam kolem, prijde mi, ze jsem asi koukal na jiny film. Pro me zbytecne a nudne. Mozna jako audio povidka na sobotni odpoledne do rozhlasu, ale takhle nevim...me to nebavilo. ()
Na to, že film pozostáva len z dialógov ubehol neskutočne rýchlo. Po vizuálnej stránke čosi naozaj nevšedné, už dlho som v kine nevidel film v rozlíšení 4:3 a ešte tak umne zafarbený v štýle vtedajších kolorovaných fotografií (len v dvoch scénach to pôsobí vyslovene umelo). Film odporúčam však najmä tým, čo už majú načítané základné informácie o Masarykovi, vzniku 1. ČSR (možno Peroutku), keďže sa skôr zameriava na menej zobrazované odtienky Masaryka, zo samotnej knihy sa cituje len veľmi málo. Obaja herci výborní, veľký zážitok. ()
Výborná konverzačná dráma, divadelne minimalistická, ktorá si vystačí s málom. Herci sú super, historicky uveriteľný so zaujímavými dialógmi, kde sa Masaryk a Čapek trošku deidealizujú, resp. ukazujú, že aj taký velikáni sú len ľudia. Menšia stopáž, trúfam si povedať až príliš malá robí ale svižný dojem, ktorý nezačína nudiť. ()
Už od prvního okamžiku, kdy jsem o filmu slyšel, jsem se na něj nesmírně těšil. Masaryk i Čapek jsou pro mě vůbec jedny z nejsilnějších osobností našich dějin a s oběma bych si velmi rád promluvil. :-) Hovory s TGM mi to umožnily alespoň částečně. Mou největší obavou byl Jan Budař jako Čapek, naštěstí to nebylo tak špatné a Martin Huba byl skvělý. Rád bych si rozhovorů také užil více, ale chápu, že je jiná doba a kdyby Hovory měly třeba dvě a půl hodiny, většina by to asi nedala. Nicméně mně se to zdálo velmi krátké, vzhledem k tomu, co vše mohly obě osobnosti ještě říci. Dovedl bych si představit vícedílný seriál, více návštěv, více témat a větší hloubku. Dávám solidní čtyři hvězdy a dobře naladěn sáhnu po knihách. ()
Dva velcí muži posedávají, prochází se, povídají si o všem možném a donutí vás na hodinu a čtvrt zvolnit, zastavit a ponořit se do toho filozofování s nimi. Příjemná záležitost (i když ty hovory nejsou po celou dobu jen příjemné). 80 %. ()
Není třeba tu psát nějaké rozbory a komentáře. Tenhle film je prostě funkční, jemný, inteligentní a důležitý. ()
Výnikající film ke 100. výročí vzniku Československé republiky. Upřímně jsem byl původně zaskočený, že Karla Čapka (mého velice oblíbeného autora) bude hrát Honza Budař, přece jenom mám v paměti Josefa Abrháma, oba jsou úplně jiní. O to víc jsem byl překvapený, jak věrohodně Honza Budař spisovatele Čapka ztvárnil. Na filmovém plátně nebyl Jan Budař, ale Karel Čapek. A není divu. Na brněnské premiéře v kině Scala, která se odehrála 28. října 2018 a které se zúčastnili hlavní představitelé, nám Honza Budař sdělil, že Čapka poměrně dlouho studoval, přečetl řadu jeho knih, dokonce několik týdnů psal perem a chodil po místech, které měl Čapek rád. Výsledek je tak excelentní ()
Konverzačka ve dvou, která byť těmi pomalými procházkami působí uvolněně, tak jede v docela kvapíkovém tempu. Stihne se tady za tu hodinu probrat plno věcí, a v tom je asi i ten největší problém. Tomuhle by trochu víc fakt slušela nějaká minisérie. 7/10 ()
Reklama