Režie:
Semih KaplanoğluScénář:
Semih KaplanoğluKamera:
Giles NuttgensHudba:
Mustafa BiberHrají:
Jean-Marc Barr, Ermin Bravo, Grigorij Dobrygin, Cristina Flutur, Lubna Azabal, Mila Böhning, Hal Yamanouchi, Jarreth J. Merz, Hoji Fortuna (více)Obsahy(1)
Ve snímku, který se odehrává v nepříliš vzdálené postapokalyptické budoucnosti, ohrožují pustošivé změny klimatu veškerý život na Zemi. Tu nyní ovládají globální korporace, které dohlížejí na pěstování plodin. Bezpečná elitní města jsou chráněna před útoky migrantů neproniknutelnými bariérami. Bez zjevného důvodu vypukne genetická krize, která zasáhne všechny plantáže. Profesor genetiky Erol Erin (Jean-Marc Barr) má za úkol vyšetřit příčiny epidemie a snaží se vypátrat dalšího genetika Cemila Akmana (Ermin Bravo), který dříve pracoval ve stejné společnosti, a který je autorem teorie genetického chaosu a M částice. Aby ho profesor Erin našel, musí utéct z města a vydat se do zapovězených oblastí, kterým se říká mrtvé země. Jeho skutečná cesta ale započne až po jejich setkání. (Cinemax)
(více)Videa (2)
Recenze (15)
Jak už píše Baldrick, co dělat, když forma výrazně převyšuje obsah? Nezbývá než smutně konstatovat, že i když tvůrci točit umí, téma na hranici slátaniny to nezachrání. Mystika se snaží schovat za sci-fi prvky, kamufláž ale kulhá přes zasadní nedomyšlenosti. Uznávám, že linie inspirující se Koránem, mi unikla, ale něco mi říká, že by celkovému dojmu stejně moc nepomohla. ()
Ze zajímavého a atmosférického postapa se postupem času stane poněkud utahaná podivnost a z ní se pak stane turecká sci-fi verze Čtyř dohod, která jednoduché myšlenky, které bere jako skálopevná fakta, nad kterými by bylo rouhání si hlouběji zamýšlet, interpretuje jako strašně složité a symboly nabité podobenství, které ale nakonec je přesně tak jednoduché jako veškeré myšlenky které zde zazní. A taky je to typicky turecky pomalé, ale to už je u jejich kinematografie zvykem, nebo aspoň u té současné. Zvědavý jsem na to byl opravdu hodně, ale nakonec se u mě spíš dostavilo zklamání, jelikož z těch dvou hodin moc nevypadlo a závěrečná scéna je wtf, u kterého doteď nevím, jestli ho dokážu akceptovat a nebo se mu spíš chci smát. Obojí bohužel nejde. Ale i přes to zklamání tomu tři hvězdy dám, protože natočené je to skvěle, něco do sebe to stejně má a nějak osobité to taktéž je, takže v tom pro mě na takové hodnocení je dostatek kladů. Popravdě se ale divím, že za tím stojí zrovna režisér "obrácené trilogie" Vejce-Mléko-Med, tu mám v hledáčku už dlouho a asi mě nikdy nenapadlo režisérovu filmografii projít pořádně, jelikož Zrno jsem v ní vždycky minul a přitom ho mám v plánu stejně dlouhou dobu... Slabé 3* ()
FILMOVÝ SCI-FI MARATON 2023 – země č. 30: TURECKO: Magický zážitek, zásah do černého! Svět budoucnosti s netradiční úvodní zápletkou kolem pěstování plodin a vzrůstající zemědělské krize mě od začátku upoutal vizuálním zpracováním, se kterým si režisér s černobílou kamerou náramně vyhrál. Stejně tak si mě film získal úžasnou atmosférou snad každého záběru, charismatickým Jeanem-Marcem Barrem v hlavní roli a od jisté doby i osobitým překlopením nasledujícího děje do existenciálního putování krajinou. Jedna z point této svérázné futuristické vize, spočívající v alternativním vyžití člověka bez klasického přijímání potravy, pouze s čerpáním síly ze základních plodin, mě zvláštním způsobem děsila i fascinovala současně a stoupající vnitřní hlad hlavní postavy postupně přidával na napětí a zneklidnění. K největším zážitkovým scénám určitě patří akce na dřevěné loďce se snahou vyhnout se kontrole radaru uprostřed jezera plného lidských mrtvol. Tajuplně podmanivá atmosféra dlouhého putování krajinou po apokalypse stylově evokuje Tarkovského Stalkera, akorát Zrno je pro mě ve vztahu k Stalkerovi až taková jeho „vylepšená verze“, která (přestože postrádá barevné scény) nepřetahuje spřízněný námět v pomalém tempu do příliš nekonečných tří hodin a na jejímž konci jsem se tolik neztrácel. S viditelnou inspirací nemám problém, když si snímek zachovává svůj odlišnou vlastní poetiku, přicházím s jiným světem a ústředním tématem a také směřuje ke svému magicky podtrženému konci vlastní cestou. [90%] ()
Film v počiatkoch budí záujem, predstavuje zaujímavú postavu v zosobnení Barra, vydávame sa na púť do neznáma... tu to začína ísť z kopca pri frázach, ktoré omieľa Cemil, a ktoré už dnešného diváka nevedia až tak zaujať. Pri dlhých záberoch, čiernobielom obraze určite nejedného diváka napadne, že sa rejža inšpiroval Tarkovským a hlavne jeho Stalkerom. Záver som až tak nepochopil, ale dojem sa ustálil kdesi v strede. ()
Film Zrno je piaty film od režiséra S. Kaplanoğlu , ktory som videla . Je trosku iný, ako ostatne jeho filmy , odbočuje od režiséroveho obľúbene zameranie na Tureckého vidieku, ale zachováva všetky prvky , typické pre jeho filmy- perfektná kamera , krásne dlhé zábery, spojenie nádhernej hudby /Mustafa Biber/ a charizmatického Jeana Marca Barra. Trilógia Vajce, Mlieko a Med ma očarila , ale dostal ma jeho film Angel's Fall ()
Galerie (19)
Photo © Kaplan Film
![Zrno - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/162/477/162477739_de83b2.jpg)
Reklama