Režie:
Rudolf HavlíkKamera:
David PloyharHudba:
Ondřej KonvičkaHrají:
Anna Polívková, Jiří Langmajer, Táňa Pauhofová, Sara Sandeva, Matěj Hádek, Lenka Vlasáková, Andrea Hoffmannová, Jiří Havelka, Oldřich Navrátil (více)Obsahy(1)
Charismatický cynik Karel Král (Jiří Langmajer), trochu šovinista a sarkastický sympaťák, na kterého ženy letí, je šéfredaktorem časopisu Playboy. Jednoho dne jeho nezávazný způsob života utrží hned několik ran. Dostane výpověď kvůli průšvihům a poklesu prodejnosti časopisu, bývalá manželka a dcera (Andrea Hoffmannová a Sara Sandeva) ho opět naštvou, neznámá žena mu nabourá auto a na jeho místo je dosazena pohledná mladá šéfredaktorka Leona (Táňa Pauhofová). Karel vyřeší problémy po chlapsku – společně s nejlepším kamarádem Čestmírem (Matěj Hádek) se opije a v dobrodružné noci si přeje, aby se stal ženou, protože „ženský to mají v životě mnohem jednodušší a on je na tom kvůli nim bídně.“ Ráno Karel zjistí, že následkem noční alkoholické „jízdy“ a zásahem vědmy Zoltany (Pavla Tomicová) se stal ženou (Anna Polívková). Ovšem pouze fyzicky. Karel se jako Karla musí vyrovnat nejen s novým vzhledem, ale hlavně se naučit fungovat v ženském těle a zjistit, zda to mají ženy opravdu snazší? (Cinemart)
(více)Videa (1)
Recenze (504)
Mačoidná zlátanina kameňákovského humoru v trochu civilizovanejšom háve. Úroveň vtipov a pohľadu na spoločenskú heterogénnu hierarchiu robí z tohto filmu iba hnusnú ospravedlňujúcu kúru nemravných spôsobov. Nehovoriac o tej nezmyselnej logike PR oddelenia a ostatných zamestnaneckých skupín vo firme. Integrovaní, úspešní, až máte pocit, že robiť na dobrom fleku (hoci Playboyu) môžete, len keď ste totálne dementný. ()
Je mi fakt smutno, jak u nás vypadá rutina. Protože Po čem muži touží není film extrémní svým šovinismem a tupostí (vlastně je skoro bezpředmětné řešit šovinismus - postavy se jako svině chovají vždy vůči všem a vytýkat z toho zrovna tento typ špatnosti je skoro redundantní), protože jiné české komedie poslední doby zašly ještě dál. Špatný je tím, že je sám o sobě přesvědčený, že je "střední cestou" a ve skutečnosti je moudrý a pokrokový - představa, že si autoři myslí, že nastavují laťku, je k pláči. ()
Námět sice vykrádá Nancy Meyerovou a Langmajer taky nemá tolik toho šovinistického charisma jako Mel Gibson, scénáristé se mohli trochu víc odvázat, nebo alespoň věrohodně vykreslit vnitřní proměnu hlavní postavy, ale v porovnání s většinou současné české produkce je to ve výsledku až nečekaně zábavná komedie, byť ta zábava stojí a padá se skvělou Annou Polívkovou, která hereckým projevem věru otce nezapře. Trošku smutné a ženy poněkud degradující je vyznění filmu, které tvrdí, že ženy to mají těžké protože se musí líčit a chodit na podpatcích a skrze toto poznání se šovinistické hovado mění v gentlemana. ()
Čemu jsem se zasmál já aneb nejlepší hlášky z nejlepších hodnocení na ČSFD: "Velmi perfektní film" "Kinosál propukal v histerický smích" "Divák nesmí uvažovat o detailech" "Langmajer standardně ostřílený" "Šlo o humor a ten zde je a já jsme se zasmál" "Více chlapským narážkám se smály muži" "Chlapy se tomu smát nebudou" "Tak takto může a má vypadat český film dnešní doby" "Asi jedno z nejlepších děl, co česká kinematografie vyprodukovala za posledních 10 let" ()
Polívková je celý tatínek, dobře hraje, má otřesné sykavky a bohužel je na něj i neskutečně podobná. Ta fyzická podoba na otce by měla snižovat účinek mnoha scén založených na ženskosti hlavní postavy. Překvapivě tomu tak není, vítězí schopnost komediálním talentem přebýt všechny handicapy. Langmajer snad neumí špatně zahrát. takže herecky je film velmi zdařilý. Režie je sice nenápadná, ale přesto vedená pevnou rukou. Vzhledem k marasmu, v němž se poslední dekádu, tedy spíše tři, nachází česká komedie, lze za zdařilý považovat i scénář. Po čem muži touží není žádný přelomový snímek, ale nevyznívá trapně a v každém případě je to film pro líné letní odpoledne, který minimálně vykouzlí úsměv na tváři a navodí pohodovou náladu. ()
Galerie (27)
Zajímavosti (16)
- K nejzábavnějším částem filmu i natáčení patří sekvence, kdy si právě proměněný Karel/Karla obléká punčocháče. Pro všechny tyto scény se použilo nejméně čtyřicet punčocháčů a punčoch, od ošklivě hnědých, kdy si je Karla neumí ještě vyladit, až po krásně elegantní. Paradoxně, na tzv. první, „nešikovné“ oblékání jich nebylo třeba tolik, kolik si kostymérky myslely. Anička Polívková je totiž již na třetí pokus na sebe vtipně, „necitlivě narvala“ a tak krásně punčocháče rozervala, že už jsme jen tuto verzi kopírovali. Anna Polívková měla kolem dvaceti variant oblečení, za nejvtipnější outfit štáb nakonec vyhlásil ten, kdy si vykračuje v trenýrkách a vysokých lodičkách v kuchyni. (Zdroj: CinemArt)
- Na place padlo celkem 10 facek – všechny však byly součástí filmového příběhu. (Zdroj: CinemArt)
- Ve scéně večírku časopisu Playboy si zahrálo 120 osob. Na natáčení do klubu Misch Masch, kde se scéna natáčela, přišlo mnoho známých členů štábu, do komparzu se také zapojili výherci soutěží mediálních partnerů filmu a dokonce se zúčastnili natáčení i členové skutečné redakce časopisu Playboy vč. jejího šéfredaktora. (Zdroj: CinemArt)
Reklama