Režie:
Barry JenkinsScénář:
Barry JenkinsKamera:
James LaxtonHudba:
Nicholas BritellHrají:
KiKi Layne, Stephan James, Regina King, Teyonah Parris, Colman Domingo, Brian Tyree Henry, Ed Skrein, Emily Rios, Michael Beach, Aunjanue Ellis-Taylor (více)VOD (2)
Obsahy(2)
Kdyby ulice Beale mohla mluvit, intenzivní milostný příběh o nerozbitném poutu zamilovaného páru, který musí za své štěstí tvrdě bojovat, se odehrává na počátku sedmdesátých let v černošském Harlemu. Jeho vypravěčkou je devatenáctiletá Tish Riversová. Tato dcera a budoucí manželka zde živě vzpomíná na vášeň, respekt a důvěru, která ji spojovala s jejím umělecky nadaným snoubence Alonzem Huntem, jemuž se přezdívá Fonny. Tish a Fonny se spolu přátelí od dětství. Sny o společné budoucnosti se ale rozplynou ve chvíli, kdy je Fonny zatčen a křivě obviněn ze zločinu, který nespáchal. (Cinemax)
(více)Videa (5)
Recenze (62)
(47/2019) Dokonalá filmová pasca na latentných rasistov. Barry Jenkins ma už druhý krát rozsekal. Tento film s kľudným svedomím označím ako vhodný len pre naozaj tých najnáročnejších divákov. Len pri maximálnom sústredení zážitok funguje.V porovnaní s Moonlight, vizuálne, herecky a atmosférou o dosť poetickejšie, možno tomu ale chýbal kus tej reality, aspoň raz za čas. Po dlhej dobe film (Roma), pri ktorom človek stratí pojem o čase. (9/10) ()
Chápu, že pro diváky vyžadující silný a originální příběh, může být Jenkinsova serenáda zklamáním (pakliže tím skutečným důvodem není kombinace nízké emoční inteligence, latentního rasismu a neochoty jít dílu trochu vstříc, něco si o něm předem zjistit a zkusit pochopit jeho vyjadřovací prostředky). Ta nejlepší melodramata, s jejichž konvencemi film nápaditě pracuje, ale vždy vyprávěla hlavně hudbou a barvami (Jenkins k tomu po vzoru Claire Denis přidává lidské tváře a těla, dotyky a pohledy, způsob, jakým spolu lidé verbálně i nonverbálně komunikují), byla doslovná, v lecčem naivní a svou pozornost alespoň navenek zužovala na vyjadřování citů ve vztahu. If Beale Street Could Talk nestojí na překonávání konfliktů a dramatických zvratech. Dává nám v nechronologickém sledu zakoušet (procítit, prožít a dotknout se) různé situace. Svou skladbou s pravidelným rytmem, cyklickými návraty a překrývajícími se scénami připomíná bluesovou píseň nebo lyrickou báseň. Cílem není realismus, ale skoro hmatatelné navození určitého okamžiku, nálady a emocí, často protichůdných (láska, bolest, smutek, smích). Skrze city se ale do filmu dostává také politika - protože chceme (vidět) uspokojivou love story, společně s mladým párem prožíváme bezradnost a zklamání ze světa, který je opakovaně zrazuje, který je oslovuje jen proto, aby jim připomněl, že kvůli jiné barvě pleti nemají stejný nárok být bezstarostně zamilovaní jako ostatní. If Beale Street Could Talk je uhrančivý film neobyčejné křehkosti, výlučný v kontextu dnešní filmové produkce mimo jiné nadstandardními požadavky na vnímavost diváků (mj. proto, že pro svůj taktilní charakter zjitřuje i ty smysly, jejichž existenci si při sledování jiných filmů ani neuvědomujete). 90% ()
oproti Moonlight je tohle pro Jenkinse rozhodně krok kupředu.Minimálně už jen v tom,že z Beale streets nečiší hlad po cenách na kilometr a i když je to film o černoších,rasismu a primárně pro černochy,neměl jsem z něj pocit,že by mi to někdo tlačil na sílu.Beale streets je ve své podstatě příjemný film,který i přes poměrně řídký děj uteče a hlavně se na něj díky kameře a celkovému vizuálu sakra dobře kouká.Nemůžu sice jít na čtyři,protože mě to zase nevtáhlo natolik abych chtěl někdy vidět znova...moc už ale nechybělo...70% ()
Keď sa nad tým tak hlbšie zamyslím, „Kiežby ulica Beale mohla rozprávať” , je opäť ďalším, pozoruhodným prírastkom do rasovej tématiky, ktorá je akurát vo veľkom kurze, je vyhľadávaná, i keď možno práve teraz trochu zahnaná do kúta, lebo postavy majú tentokrát úplne iné starosti, než riešiť typickú neznášanlivosť, ktorá i na začiatku 70. rokov isto neutíchala. Na rozcestí sú dve rodiny, najprv u Riversovcov, kde mladučká Tish zisťuje, že je tehotná, a tak sa otec Joe rozhodne túto novinu oznámiť aj protistrane, kde iba Frank Hunt sa pôjde opiť so svojim budúcim zaťkom. Frankova manželka + obidve dcéry nemajú žiadneho pochopenia pre túto situáciu, možno aj kvôli tomu, že jej syn Alonzo, prezývaný 'Fonny' , je zašitý do basy pre krivé obvinenie zo znásilnenia, zdeptanou ženou z Portorika ? Vznikne extrémne brutálna hádka, ktorá skončí takmer poriadnou bitkou. Cez retrospektívu, a to pomocou častých „flashbackov” , sa s talentovaným černošským režisérom, producentom a scenáristom - Barry Jenkinsom vraciam do minulosti týchto postáv, keď bolo všetko ešte v súlade so životnou harmóniou... Zaujali ma zvyčajne herecké výkony, ktoré sú naprosto ucelené a vyvážené, ďalej, d.p. Jima Laxtona + hudba Nicholasa Britella. Síce Plan B nezaznamenali t-a-k-ú účinnú „trefu do čieneho” , ako pred dvomi rokmi, ale oscarový úspech tu jasne vidieť ! Jenkins je okuliarnatý frajer ! ()
Galerie (32)
Photo © Tatum Mangus/Annapurna Pictures
![Kdyby ulice Beale mohla mluvit - Z filmu](http://image.pmgstatic.com/cache/resized/w663/files/images/film/photos/163/207/163207634_1dcd9d.jpg)
O mém názoru na Moonlight radši moc aktuálně psát nebudu- ve zkratce řeknu, že je to hezky natočené dílo s kvalitní režii Baryho Jenkinse a solidními výkony všech zúčastněných, bohužel utopené v nepřekvapivém a nezajímavém kabátku ve kterém chybí téměř všechny možné existující emoce. Neříkám, že je to špatný film (spíš naopak) ale pravděpodobně se jedná dle mého názoru o nejméně zasloužený Oscar za nejlepší film v historii. Rozhodně se však musí uznat, že je Barry Jenkins šikovný tvůrce s chytrou vizí jehož kariéru by měl filmový divák sledovat. A i když Moonlight extra nemusím, na jeho novinku Kdyby ulice Beale mohla mluvit jsem byl zvědavý. Ta nakonec nerozsekala Oscary tak moc jak se čekalo, obdržel ale 3 nominace - konkrétně za nejlepší adaptovaný scénář od samotného Jenkinse, nejlepší hudba z rukou Nicolase Britella a nejlepší herecký výkon ve vedlejší roli a Regina King si za tenhle výkon Oscara opravdu odnesla- Jenkins tak sice Oscary po druhé nezdrtil, ale pořád byla jeho přítomnost cítit. A teď je otázka jak moc ulice Beale sází na jistotu- Jenkins sází na tématiku rasizmu, která na současnou artovou cílovku funguje neskutečně. Je možná škoda, že se většina autorů pohrává s rasismem v minulosti a zapomíná na to, že rasizmus funguje i v současnosti. Je znát, že Jenkins moc chtěl další uznání a na rozdíl od Moonlightu je ulice Beale možná tlačena až příliš na jistotu. I přes fakt, že se hraje na jistotu ale musím zmínit, že Kdyby ulice Beale mohla mluvit je dle mého lepším/zajímavějším filmem než Moonlight. Na rozdíl od Moonlightu na mně fungovalo hodně emocí, zajímali mě postavy a především jsem chtěl vědět jak to bude probíhat dál. Což mi u Moonlightu chybělo... Kdyby ulice Beale mohla mluvit je sice sázka na jistotu a možná si s hlavní zápletkou nehraje tolik, je ale hezky natočená, hezky napsaná a hezký zrežírovaná. Je možná jenom škoda, že sází na téměř všechny možné klišé z rasitických filmů. Reálně na mne skrz tématiku rasizmu více fungovali i Skrytá čísla, což je odlehčené feel-good drama. Lidé, kterým se nelíbila Zelená kniha asi budou mít z prodaného rasizmu radost, zbytku se to ale velmi těžko prodá.... Oscar za vedlejší herečku je naštěstí zasloužený, protože Regina King válí. Možná bych to sice dal spíš Emmě Stone za Favoritku, fakt, že ale King vyhrála mně neurazí Hudba od Britella lahodí uším a bravurně využívá housle. Kamera Jamese Laxtona (který kameroval i Moonlight) je stejně jako v případu Moonlightu nádherná a opět hezky zaznamenává detaily na obličeje. Krom King jsou herecky dobří i všichni ostatní- Hlavní hvězda KiKi Layne je roztomilá, stejně dobře působí i její protipól Stephan James. V menších rolích potěší i Pedro Pascal, Finn Witrock, Ed Skrein nebo Dave Franco. Že začátku jsem měl problém s tím , že film skáče z minulosti do přítomnosti, časem jsem ale pochopil, že takto vyprávění funguje líp. Měl jsem problém s několika detaily, které znásilňují oči: malé děti koupající se v tílku nebo zbytečná scéna s parukou jsou ve finále příliš zbytečné na to je řešit, trochu ale výsledný dojem kazí. Ani konec mě dvakrát neuspokojil, především kvůli tomu, že dost jasně neřekne co se ve finále stalo. Někdy ta neuzavřenost ve filmu funguje (příklad Tři billboardy za Ebbingem), tohle ale bohužel není ten případ. Jenkins mě ani s ulicí Beale nerozsekal, své vypravěčské kvality ale předvedl velice jasně i tentokrát. Když si to udrží a bude to příště i lepší film, budu rád...... () (méně) (více)