Režie:
Jiří StrachScénář:
Marek EpsteinKamera:
Martin ŠecHudba:
Miloš BokHrají:
Jiří Mádl, Eliška Jansová, Ivan Trojan, Bolek Polívka, Jan Vondráček, Marek Taclík, Jaroslav Plesl, Pavel Liška, Martin Myšička, Petra Polnišová (více)VOD (1)
Obsahy(1)
Sňatek princezny Verunky (Eliška Jansová) má zachránit království zchudlé kvůli bláznivým nápadům svého panovníka (Boleslav Polívka). A nápadníků má hned několik! Básník Alexandr Alexandrovič (Martin Myšička), ze kterého by i Puškin bledl závistí, dvouhlavý baron, vojevůdce a hudební skladatel v jednom Wajsman (Jaroslav Plesl), tajemný Markýz (Pavel Liška), vládnoucí kouzlem své matky, panovnice smrti Morany a podivínský vynálezce sir Klevr (Marek Taclík). Může být Ondra (Jiří Mádl), kluk toužící po tom stát se plavcem na divoké vodě, jejich důstojným soupeřem? (Česká televize)
(více)Videa (1)
Recenze (361)
Když jsem zažehnal zklamání ze Štědrovečerní pohádky od pana Janáka, těšil jsem se na pohádku páně Stracha, kterého považuji za jednoho z nejschopnějších režisérů současnosti. Jen jsem se divil, proč ji ČT stáhla z programu na Štědrý večer a pustila ji na Boží hod od 20 hodin. Bohužel, jak jsem haněl pohádku Janákovu, tak Strachova byla pro mě totální zklamání. Tvůrci asi věděli, jaký budou mít rozpočet, tak napsali scénář o chudém království, takže se točilo na zchátralém zámku, v prázdných komnatách a bez komparsu, což vypadalo nejvíce podivně. Všude bylo prázdno. Děj by mohl být i zajímavý, ale zabil ho nešťastný výběr hlavní postavy (Jiří Mádl se mi sem prostě nehodil) a předevěším nápadníků princezny. Panoptikum, jež se sjelo k námluvám, by jistě uvítali v každé psychiatrické klinice a to včetně celkem povedené kopie Jacka Sparrowa. Herci byli určitě schopní, ale prostě jaksi neměli co hrát. Navíc, splnit TAKOVÝ úkol vzdělané princezny, to chtělo opravdu asi jen chovance ústavu. Po hodině filmu jsem ji již jen přál jeho konec, bylo mi trapně za samotné herce i režiséra, který evidentně sáhl vedle. Závěr byl pěkně zkratkovitý, na to, jak se děj vlekl před tím, a vzdělaní a moudří lidé, na které se mnohokráte odkazovala princezna, se již jen útrpně smáli či si rvali vlasy nad tím, jaké hlouposti vypouštěla z úst. Stejně tak jako vorař, který byl celý film na svůj původ hrdý, na závěr ukázal, že na vorařinu nemá, úplně jako jeho soupeř, Sparrow. Co se dělo dál, to už byla jen křeč a poslední minuty ji nezachránily. Je možné, že pohádka byla pro opravdu malé děti (někdy to tak věru vypadalo a ty také nerozuměly dělení a derivacím, které mimochodem princezna nepočítala), ale pak nechápu, proč ji televize vysílala od osmi hodin večer. Jedna hvězdička je pouze za několik málo povedených vtipů a snahu Ivana Trojana trapný děj zachránit. ()
Takže i Strach s Epsteinem nakonec sázejí na "strašnou" legraci. Jediným důvodem, proč bych se na tuto matematicko-fyzikálně laděnou pohádku podíval znovu, by mohl být jen vynikající Trojanův talijánský komoří a slibný herecký potenciál Elišky Jansové. Zbytečně velkolepá režie v stokrát omílaném příběhu princezny, urozených ženichů a chuďase, jehož představiteli je zřejmě naprosto fuk, jestli hraje rafťáka či kuchaře, srdcem plavce. Jirka si prostě jede svoje a prý nás to má rozesmát nebo co. I podobně laděné dialogy, ubohé fóry (Ondra v převleku služky dávající facku strážnému za plácnutí po zadku už skoro vypovídá o jisté scenáristické zoufalosti) a chvílemi až troškovské pitvoření zúčastněných herců. Jiří Strach chtěl zřejmě ukázat představitele v jiných podobách, ovšem Ondra, moravský král na soustavném dojezdu a nasraný diblík, byly velmi špatné volby. ()
Na pohádce je hrozně znát, že jí točil Jirka Strach. Je z ní cítit určitá kvalita. Horší už to je s příběhem, který v podstatě neexistuje a pokud ano, tak nepřináší vůůůbec nic nového. Také by mohly být spory o tom, na kolik jsou některé postavy v pohádce pohádkové, protože Italovi Trojanovi, Amíkovi Taclíkovi a Němcovi Pleslovi jsem místy jejich zkomolené češtině vůbec nerozuměl. Dokonce jsem měl podezření, že Ivan Trojan asi dvakrát zaklel slovo "kurva", což mě docela překvapilo. Celkově vzato jsem se ale nenudil. Prostředí nádherné, legrace byla...takže nač víc tápat? ()
Chápu, že někomu vadí Jirka Mádl s tím jeho vošoustím ksichtem (Sorry, Jiří, jinak se to prostě nazvat nedá). Chápu, že někomu vadí Boleček, co hraje už jen tak na čtvrt svýho alkoholem nasáklýho zadku a jakoby se neustále rozhlížel, jestli už mu nesou honorář. Chápu, že někomu vadí Epstein, kterej snad v životě nenapsal dobrej scénář. Já mám ale pocit, že se Svatojánskej věnec tak nějak divně poved. Bavila mě derivující princezna, bavili mě tři potrhlí nápadníci (obzvlášť schizofrenik, co byl z jedný strany Burianův polní maršálek a z druhý strany Karel Gott), bavil mě Vondráčkův pocitvej komoří ... I ten Liška, kterej byl tentokrát trochu mimo svůj typecast koktajícího pablba. Hovadina s morem na konci se sice vůbec nehodila do jinak veselý a bezstarostný pohádky, ale jak říkám: Vánoce mi nezkazíte! ()
Zadání pro režiséra zaklel scenárista Epstein rovnou do svého textu: je třeba "z ničeho udělat něco". Takže byli na plac povoláni osvědčení herci z Dejvického, aby se pitvořili v bláhové naději, že z toho opravdu cosi vykřešou. Mádl mi ze všeho nejvíc připomíná toho trpaslíka, co ve druhém dílu Angeliky debilkoval a schytal kulku skrz zavřené dveře. Jeho obsazení do role pohádkového hrdiny (byť rádoby civilního s jedinou replikou) nechápu. Jediný bod za představitelku princezny. ()
Galerie (214)
Zajímavosti (8)
- Herci trávili před nástupem na plac 1,5 hodiny v maskérně. Nejnáročnější přípravy vyžadovala postava barona Wajsmana (Jaroslav Plesl), která představuje dvě osoby v jednom těle. (SONY_)
- Když se Markýzovi (Pavel Liška) vojáci dobývají za Ondrou (Jiří Mádl) a Verunkou (Eliška Jansová) do místnosti s královými vynálezy, je zevnitř dveří zámek vpravo a panty vlevo. Přitom zvenku místnosti jsou panty dveří taktéž vlevo, čili by byly panty na obou stranách dveří. Tím pádem se jedná o jiné dveře. (rakovnik)
- Tomáše Stopu (Jindra) při postsynchronech nadaboval Bohdan Tůma. (funhouse)
Reklama