Režie:
Mike LeighScénář:
Mike LeighKamera:
Dick PopeHudba:
Andrew DicksonHrají:
Timothy Spall, Brenda Blethyn, Marianne Jean-Baptiste, Phyllis Logan, Claire Rushbrook, Elizabeth Berrington, Michele Austin, Lesley Manville, Ron Cook (více)Obsahy(2)
Když mladé černošce Hortense zemře adoptivní matka, rozhodne se vyhledat tu skutečnou. V adopční agentuře ji čeká překvapenmí - v kolonce barva pleti stojí jasně napsáno - bílá. Zmatená dívka se rozhodne matku najít. Cynthia Purleyová žije v řadovém domku v dělnické čtvrti se svou další nemanželskou dcerou Roxanne. Setkání s prvním dítětem, jež po porodu ani neviděla, je pro ni šokem. Přesto mezi matkou, která tráví dny v osamění, a nově nalezenou dcerou, vznikne hezký intimní vztah. Cynthia nakonec představí Hortense své rodině. Toto setkání přinese pro všechny očištění od tajností a lží, jimiž téměř každý z hrdinů přehlušoval svou bolest či psychické trauma. Film vypovídá o nedostatcích ve vzájemné komunikaci člověka s člověkem, o neporozumění, jež často zbytečně způsobuje těžkosti ve vztahu i mezi nejbližšími. Mike Leigh pozvolna odkrývá charakter každé ze svých postav a naznačuje příčiny jejich chování. Činí tak svým typicky vyhraněným stylem, k němuž patří zájem o běžné lidské problémy, cit pro prostředí a zvláštně nenápadný, jemný humor. Pozitivní vyznění "bergmanovského" příběhu stojí především na velmi kvalitních hereckých výkonech. (oficiální text distributora)
(více)Recenze (78)
Dvou a půl hodinové britské drama, jehož podstatu uvádí jeho samotný název. Několik postav a temná a bolestná tajemství. Výborné herecké výkony (Blethyn exceluje jako nikdy) a skvělý scénář, drží divákovu pozornost, po celou dobu. Malé, nenápadné ale velice dobré. ()
Jako vždy skvělá Brenda Blethynová v rodinném smíření, ze kterého díkybohu nekapou sladké růžové slzy. ()
Ani jeden dialog z tohoto dvou a půl hodinového filmu mi nepřišel zbytečný. Jedním slovem - krása, nejvíc se o to zasadil až neuvěřitelný výkon Brendy Blethyn. ()
"Musím jí přece něco dát.. Jsou to její jednadvacetiny !! Ale nevím, co chce.. Nejspíš, abych spadla pod vlak.." ;) ()
Už dlouho jsem u žádného filmu neměla takový pocit opravdovosti jako právě u Secrets and lies. A největší zásluhu na tom má beze sporu neuvěřitelný výkon Brendy Blethyn, její postava ve mě vyvolávala celou škálu pocitů od naprostého odsouzení přes lítost a nakonec i soucit. Dovedu si živě představit, že taková podobná Cynthia bydlí třeba o dva baráky dál, nebo jsem ji potkala včera v obchodě....Celý film byl pro mě velký zážitek a nakonec mi nevadil ani přeci jen moc přehnaný happy end. ()
Mike Leigh je divnej, ale (nebo spíše "proto") ho začínám mít rád. "Secrets and Lies" sice trochu hyzdí přepjaté herectví permanentně ubrečené Brendy Blethyn, ale zbytek funguje naprosto dokonale - nenápadná mozaika náhledů do intimního života několika lidských ztracenců diváky nestrhne, ale spíše pomalu podemele. Timothy Spall, který po celou dobu exceluje v roli dobráckého fotografa, se nakonec geniálně blýskne v působivém proslovu před rozhádanou rodinou. Krásný, tichý, velmi anglický film. ()
Více jak dvě hodiny dlouhé konverzační drama, které ukazuje, že si Mike Leigh vybral do jednotlivých rolí naprosto skvělé herce, kteří svoje party zvládli dokonale. Je to lidské a přece je to trochu vzdálené, ke to hodně emotivní, ale nemáte pocit, že b bylo přehráváno. Ty postavy jsou tak dobře zahrány, že jim jejich emoce věříte. ()
Výborný film a skvělá Brenda Blethyn, která mě snad nejvíce zaujala ve filmu Bílá vdova. Je neuvěřitelné, co tahle dáma dokáže předvést. Tu obyčejnou ženskou s nevycválanou dcerou, kterou najde její dcera, kterou dala v šestnácti k adopci, aniž by na ni pohlédla.Černá dcera. Film o velmi křehkých vztazích, kdy už pravda o všech musí vyjít najevo. ()
Emocionálne vyčerpávajúci film, ktorý sám seba trošku nezvládol. Koniec bol na môj vkus príliš ufňukaný. No ako celok vo mne zanechal silné pocity a je iba škoda, že sa radšej viac nesústredil na sympatický vzťah Hortenzie a Cynthie, práve za ten sú to tie 4 hviezdičky s odretými ušami. ()
ocenenia : MFF Cannes 1996 - Zlatá Palma, Najlepšia herečka (Brenda Blethyn) ◘◘◘◘ BAFTA 1996 - Najlepší britský film ()
Strhující film, který dojme, ale i z kterého mrazí. Úžasně napsané psycho drama a sonda do hloubi ženské duše/matky, za kterou by se nemusel stydět ani Bergman:-) Klobouk dolů...i před hereckými výkony všech - především dvojice Timothy Spall a Brenda Blethyn byla úžasná! ()
vzhledem k zdejšímu vysokému hodnocení tohoto snímku jsem přistupoval s vyšším očekáváním a nevyplatilo se, i když rozhodně je to podnětný film o mezilidských vztazích. Určitě je nutné se připravit na to, že je to hodně konverzační film (pro mě problém, protože jsem to viděl se slovenskými titulky a občas jsem opravdu nestíhal). Taky působí stylově hodně obyčejně až civilně a spíš bych ho i tématem řadil k televizní tvorbě. Jako komedii bych ji také nezařadil, když už vyloudí úsměv na tváři, tak jen lehký. Ale jak jsem psal je to slušně a lidsky zpracované téma a herecky přesvědčivé - a lepšími třemi hvězdičkami to tady nezkazím. Jen je škoda, že zdejší obsah je vlastně spoiler, tak Vás nic nepřekvapí. [ PŘÍBĚH: 2 /// ATMOSFÉRA: 1 /// ORIGINALITA: 2 /// NÁLADA: 1 /// ART: 0 /// STYL: 1 /// CASTING: 3 (3*MAX) ] ()
Najprv si treba zvyknúť na ufajčenú, hysterickú, uvrešťanú a neustále neuveriteľne pyštiacu bordelárku Brendu, (ona to fakt takto hrala celý film) a potom postupne vás film pomalinky dostane a vy sledujete ako sa odhaľujú tajnosti a ako sa pravda z nánosov klamstiev pomaly dostáva na povrch . ()
Dobra rezie a zajimave se budujici novy vztah mezi dcerou a matkou. Urcite se nejedna o zly film, ale nametem si me tolik neziskal. ()
Být to tak o hodinu kratší, byl by z toho zajímavý příběh, ale takto to bylo hodně rozvláčné a unylé a nakonec vlastně i dost ubrečené, což moc nejsou atributy filmu, které by u mě znamenaly nějaké kdovíjak pozitivní přijetí. 50% ()
54. Zlatý Glóbus za rok 1996 - cena (1) - *Nejlepší herečka (drama) - Brenda Blethyn + nominace (2) - Nejlepší film (drama), Nejlepší herečka ve vedlejší roli - Marianne Jean-Baptiste ()
Od druhé poloviny psychologická smršť, které vévodí Brenda Blethyn a zdatně ji sekunduje Timothy Spall. V ničem se nepřehání, netlačí na pilu, nenutí vás to do rozhodnutí, co je dobré a co špatné... Jen bych tomu ubral v první půlce na stopáži... ()
Mike Leigh je možná režisér jehož kvality jsou ve světě uznávány, ale navzdory tomu pracuje s dost plytkým materiálem a tohle drama neni výjimkou. Dějová linka o hledání svých kořenů nezaujme předevšim z hlediska fádnosti postav a ještě ke všemu v toporným britským prostředí s přehršle zbytečných scén. Věčně ukňouranou ženskou bydlící se svojí odpornou dcerou (mající za přítele retardovanou fetku vypadající jak Sean Penn) vyhledá její starší dcera, která byla po narození odložena a kterou si kdysi spíchla s černochem. Jako její mladší brácha a rodinná spojka zde vystupuje pupkáč s jeho škaredou ženou utápějící se společně ve svym nudnym životě, což zde teda platí o všech postavách. V první třetině se v ději ani nedá pořádně zorientovat, pokud si nepřečtete obsah předem, ale je to taková otrava, že vás nic v podstatě ani nezajímá, poté následuje první kontakt a ono setkání, schůzky a na závěr dá se říct trocha napětí, ale výsledek mě nepřesvědčil, abych se pouštěl do dalších projekcí tohoto umělce. ()
Systém „vezmu partu kvalitních herců, nadhodím výchozí situaci, zavřeme se pár měsíců na zkušebně a uvidíme, kam nás to až zanese“ je zjevně hodně závislý na štěstí; Další rok viděný před sedmi lety v Projektu 100 mě neurazil, ale na hlubší zkoumání Leighovy fimografie moc nenalákal, zato toto byl onačejší zážitek, tady emoce pracovaly fest, nitra se odhalovala, sociální poselství rezonovalo, humor jemně perlil, žádná postava nebyla do počtu a film k nim nebyl krutější, ale většinu času ani milosrdnější, než bylo třeba. Menšinu času jsem si říkal, že je škoda, že to v tomhle stavu nedostal do ruky nelítostnej dramaturg, nevyházel tu zbývající trošku balastu a nenabrousil pár příliš ohlazených hran, a pak se to teprve nenatočilo. Jenže pak by se z toho nejspíš vytratila ta paradokumentární syrovina (a třeba taky ne). ()
Reklama