Režie:
Ondřej HudečekHrají:
Dominik Hašek, Jaromír Jágr, Petr Svoboda, Robert Záruba, Ivan Hlinka (a.z.), Slavomír Lener, Michael Žantovský, Roman Hamrlík, Martin Straka (a.z.) (více)Obsahy(1)
Olympijský hokejový Turnaj století v Naganu 1998 trochu z odstupu a nadhledu v dokumentu Ondřeje Hudečka. (Česká televize)
Recenze (476)
Skvělá připomínka jednoho z největších úspěchů naší země. ()
Exkluzivní dokument, který nabízí něco víc, nabízí pohled i do našich dějin téhle naganské party a to jak se utvořila a spojila tenhle národ aspoň na chvíli. ()
POSLEDNÍ SLOVO: Velmi působivé a emotivní, must see! 100% 5/5* ()
Skvěle zpracovaný dokument největšího sportovního momentu v novodobé historii Česka. Hlavně ty emoce! Všechno se to vrátilo - dojatý národ, dojatý Záruba, dojatý já... Parádní je, že vítězný gól dal ve finále proti Rusákům Svoboda. Nádherná symbolika. ()
Já osobně nejsem divákem žádné formy sportu. Až na pár epizodních zkušeností se sázením (na MS v hokeji, Stanley Cup a French Open), kdy mě u obrazovky drželo napětí z vývoje mých investic, se tedy na žádné sporty nedívám, maje životní motto, že sport by se měl vykonávat a ne na něj jen tupě čumět. Jiná věc je, když jsem se šel semo tamo podívat na zápasy svých někdejších spoluhráčů z florbalového týmu, to je potom jiná, jelikož tam mám komu fandit když je znám osobně. Ale v dnešní době se dívat na partu milionářů, co si jde začutat úplně stejně, jako chodí parta kluků u nás ve městě akorát že za to shrábnou miliony korun za zápas.. No, to je nástin toho, jaký jsem divák. Tím spíš jsem se sám překvapil, že u mě tenhle film zabodoval. Tady totiž právě nešlo o tu dnešní dobu, kdy se profesionální sport točí čistě kolem peněz a ničeho jiného, ale o dobu kdy tihle sportovci představovali i jakési ambasadory naší, tehdy sotva patrné, samostatné země. Takový profesionální sport se mi zamlouvá a být takový dodnes, možná bych se na něj i díval. V Naganu totiž vítězství neznamenalo o kolik víc si ten který tým zrovna nahrabe ale jestli tenhle malý, neznámý mladý národ ukáže světu, že i po letech strávených pod rudou podrážkou se u nás rodí hrdinové a profíci.. i kdyby jen v hokeji. Jako mláděti, kterému v době zápasu v Naganu bylo sotva pár let, mi tenhle dokument nechal nahlédnout do jedné z událostí, která nejvíce pohnula tehdejším národem a, i když je to trochu smutné, která je dodnes snad největší pýchou většiny Čechů. Emotivní, výborně natočený a nenásilně vlastenecký film o vítězství, soudržnosti a boji proti nepřízni osudu. 5/5 ()
Pamatuji si to jako včera, kdy jsme na zápas vstávali s otcem a ségrou a nad námi soused s bubnem, pod námi sousedi řvali a celé sídliště řvalo a fandilo dokonce celé město. Bylo to něco neskutečného co člověk zažije třeba i jen jednou za život a takhle si představuji dokument. Připomněl mi, co jsem cítil a emoce se vrátili. Ono asi by to nebylo tak silný, kdybychom nevyhráli, ale tahle vzpomínka se k tomu pojí a tvoří naprosto silné a dokonalé pouto k tomuto dokumentu. Pokud to někdo nezažil a je fanda hokeje či jiného sportu, tak doufám, že to jednou zažije, stojí to totiž za to. A tohle je must see pro všechny, takhle se dělá dokument, bravo! ()
freedom voe ()
U hodnocení tohohle dokumentu nemůže být žádný Čech ani trochu objektivní. Já jen vím, že se mi to moc líbilo a že jsem u toho byl dojatější než u Lásky nebeské. Takže nemůžu jinak. ()
Neskutečně parádně natočený dokument. Klobouček dolů Ondřeji Hudečků. ()
Geniální. Všechno se mi vrací a jsou to skvělé vzpomínky. A jako bonus doporučuji koukat na to s někým, kdo byl tehdy moc mladý na to, aby to sledoval. ()
Výborný dokument o dnech, kdy si po revoluci byli Češi navzájem nejblíže. Troufám si tvrdit, že nic podobného už se nebude opakovat (ani nemůže - první olympijský turnaj hvězdných parametrů už bude prvním navždy, a také hvězdy typu Gretzky, Bure, Forsberg, Selanne, Hašek jsou pro mne tak nějak těžko srovnatelné s mladšími - sorry Crosby, Malkine, McDavide). Hodnocení budou samozřejmě ovlivněna sentimentem, ale mně to nevadí. Nemám ve zvyku u sportovního dokumentu slzet, ale vzpomínka na euforickou fandovskou radost a národní hrdost je silnější než já. ()
V roce 98 mi byly tři roky a docela mě mrzí, že jsem turnaj století neprožila "v přímém přenosu". Nicméně jsem své dětství čas od času strávila před televizní obrazovkou a koukala jsem s mým bratrem na semifinálový a finálový zápas mam kazetě. A i dnes mám husí kůži, když slyším "Otevíráme zlatou bránu olympijského turnaje atd." Zbytek určitě znáte. Je až neskutečné, jakým celospolečenským fenoménem zlaté Nagano stále je a rozhodně ještě dlouho bude. Tento dokument to jenom dokazuje a nebojím se přiznat, že mně při sledování Nagano tapes i kapička ukápla. Doslova. ()
Dokonalost. Nádhera. Takhle má dokument vypadat. Emočně nabitý snímek nádherně zachycuje nejen dění ze samotného turnaje století, ale i ostatní události, které k němu vedly v minulosti a celé je to opravdu moc pěkně zpracované. Já nemám co dodat, prostě nádhera. 95% ()
A byly slzy... ()
Nádherná nostalgická věc. Při několika momentech mě mrazilo v zádech. ()
Pro generaci 80' a 90' imho povinnost. Hudeček mě dokázal vrátit zpět časem a já znovu jako malej kluk prožíval největší hokejový turnaj století. Nagano pro mě už vždycky zůstane jako jeden z největším životních zážitků. Jsem rád, že existuje český dokument hodný této události. Dokument na světové úrovni, rozhovory z nej hvězdami hokeje a perfektní výběr archivních záběrů. Přiznám se bez mučení, měl jsem slzičky na krajíčku. ()
Vynikající kousek o český legendární cestě za americký peníze (díky, Franku Marshalovic), která se už v dějinách nebude NIKDY vopakovat! A hlavně největší kudla pochcany Kanadě, co to nemůže dodnes vydejchat.... 90% ()
,,Svoboda means freedom? That’s crazy.“ Příběh našich zlatých chlapců z Nagana už tak nabitý emocemi zhustil Hudeček do výborného moderního dokumentu, který rozhodně nenudí. Chytře propojuje historii, socialismus v naší zemi, útěky do NHL, takže výsledný obraz je pestrý i hluboký. Opět u mě vyvstali ty nádherné emoce a navíc i lehké úsměvy na rtech, když počínání našich hokejistů je prostříháno rozhovory s kanadskými a ruskými hokejisty, kteří proti nim tenkrát hráli. Je to nádherný příběh jako vystřižený z nějaké pohádky. Tento příběh se ale stal a já jsem rád, že jsem jej mohl v roce 1998 jaký malý sledovat a zažít. ()
10 hvězd. Moc se mi líbilo to propojení s politikou, protože jsem ho v té době neviděl. Tolik emocí, co to v člověku vyvolá, to snad ani není možný. ()
No dobře, v roce 1998 vyhráli naši hokejisté olympiádu ve sportu, který umí hrát 7 zemí. Také jsem měl radost, ale od té doby už olympiádu vyhrál 5x jiný tým. Jenom Záruba bude ještě další desítky let vyprávět, jak tenkrát zařval góól. Už je to poněkud trapné. ()
Reklama